ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/17515/14
адміністративне провадження № К/9901/40977/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інрайс Девелопмент» до  Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову  Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2016 року (суддя Качур І.А.) та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року (судді: Губська О.А. (головуючий), Парінов А.Б., Беспалов О.О.) у справі  №826/17515/14.

У С Т А Н О В И В:
І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інрайс Девелопмент» (далі - позивач, ТОВ «Інрайс Девелопмент») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.06.2014 № 0000068152, від 15.08.2014 № 0000091152.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом, всупереч вимог чинного податкового законодавства було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 0000068152, від 15.08.2014 № 0000091152, оскільки висновки відповідача викладені ним у акті перевірки є хибними та такими, які не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв`язку з невірним застосуванням положень податкового законодавства, а також позивач зазначає про помилковість висновків відповідача щодо відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентом, тоді як такі господарські відносини носили реальний характер.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014             № 0000068152 та від 15.08.2014 № 0000091152.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентом мали реальний характер, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, та оформлені документально у відповідності до вимог Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Інрайс Девелопмент» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питання достовірності формування податкового кредиту та від`ємного значення ТОВ «Інрайс Девелопмент» за жовтень 2013 року, за результатом якої складено акт від 20.05.2014 № 43-26-55-15-02/38103900.
Згідно з цим актом, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Інрайс Девелопмент» вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та завищено податковий кредит за жовтень 2013 року на суму ПДВ в розмірі 11617614,00 грн. що призвело до завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2013 року в розмірі 76,00 грн та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за жовтень 2013 року в розмірі 11617538,00 грн. Такі висновки відповідача мотивовано тим, що господарські операції позивача із його контрагентом-постачальником ТОВ «Сістем Енерджи Нью» не мали реального характеру. На підставі вказаних висновків акта податкової перевірки позивача, контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 0000068152, від 15.08.2014 № 0000091152, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11617538,00 грн.
За результатами адміністративного оскарження, Головним управлінням Міндоходів у м. Києві прийнято рішення від 12.08.2014 № 7311/10/26-15-10-06/15, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 0000068152 та збільшено суму від`ємного значення податку на додану вартість визначену в податковому повідомленні-рішенні 06.06.2014 № 0000068152 на   75,50 грн.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ «Інрайс Девелопмент» (Замовник) та TOB «Сістем Енерджі Нью» (Підрядник) укладено договір підряду від 27.02.2013 № 27/002-13-Н, згідно з умовами якого Підрядник зобов`язується своїми силами і засобами та на свій ризик в установлені даним Договором строки на об`єкті: «Логістичного центру» розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, землі Нерубайської селищної ради, масна 2, ділянки № 11, № 12, № 13, виконати підготовчі та будівельно-монтажні роботи, а саме: водовідлив з площадки майданчику, улаштування бетонної підоснови підлог; улаштування каркасу, зовнішнього стінового та покрівельного огородження. А Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані Підрядником належної якості роботи на умовах, передбачених даним Договором.
Також між ТОВ «Інрайс Девелопмент» (Замовник) та TOB «Сістем Енерджі Нью» (Підрядник) укладено договір підряду від 06.03.2013 № 2 про виконання будівельних робіт, на об`єкті будівництва «Логістичний Центр», за умовами якого Підрядник, в установлені даним Договором строки на об`єкті «Логістичного центру», зобов`язується своїми силами і засобами та на свій ризик виконати підготовчі та будівельно-монтажні роботи, а саме: зовнішні позамайданчикові мережі енергозабезпечення. А Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані Підрядником належної якості роботи па умовах, передбачених даним Договором.
Судами встановлено, що у TOB «Сістем Енерджі Нью» - підрядника за вказаними договорами, були наявні всі ліцензії, які передбачені чинним законодавством для проведення вказаних вище робіт.
На підтвердження реального руху активів у процесі та за результатами виконання умов названих договорів, позивачем було надано копії: виписок по рахунку TOB «Інрайс Девелопмент», податкових накладних, складених контрагентом позивача довідок про вартість виконаних будівельних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2 (судами встановлено відповідність зазначених документів вимогам наказу Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 року № 554 «Про затвердження примірних форм первинних документів з обліку в будівництві (Форми № КБ-2в, КБ-3)» та ДНБ Д.1.1-1-2000. Крім того, на підтвердження наявності у TOB «Сістем Енерджи Нью» відповідних ресурсів для виконання договірних робіт, позивачем надано: наряди-завдання за період з 07.03.2013 по 31.08.2013; Акти на закриття прихованих робіт за період з 09.03.2013 по 30.08.2013; загальний журнал робіт за період з 01.03.2013 по 30.03.2013; Загальний журнал робіт за період з 01.03.2013 по 30.03.2013; Листи ТОВ «Сістем Енерджи Нью», зокрема, за № 0301 від 01.03.2013 (відповідно до якого TOB «Сістем Енерджи Нью» просило позивача забезпечити доступ працівникам на об`єкт будівництва).
Суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що контролюючим органом не заперечується, що зміст господарських зобов`язань що виникають з наведених вище договорів не суперечить вимогам національного законодавства, а складені на його виконання фінансово-господарські документи містять необхідні дані, що підтверджують об`єкт і базу оподаткування ПДВ та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а податкові накладні відповідають вимогам пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.
Щодо доводів контролюючого органу, що позивачем на підтвердження обставин виконання робіт по названих договорах ТОВ «Сістем Енерджи Нью» до перевірки не було надано низки документів (щодо затвердженої проектної документації, документів, що підтверджують якість матеріалів, безпеку, дозволів щодо залучення третіх осіб, журналів відвідування тощо) суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що згідно вказаного акту перевірки відповідачем взагалі не досліджувалися будь-які первинні документи стосовно господарських відносин позивача із ТОВ «Сістем Енерджи Нью», а в самому акті перевірки відсутні посилання на те, що у позивача такі документи витребовувалися контролюючим органом, чи, що позивач відмовився їх надавати. Також не досліджувалось під час перевірки і питання реальності укладених позивачем із TOB «Сістем Енерджи Нью» договорів, реальність здійснених господарських операцій та обставини наявності у контрагента позивача фінансових та матеріальних ресурсів для ведення ним господарської діяльності. Прийняття контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень не обумовлювалося відсутністю у позивача або ненаданням ним до перевірки певних документів первинного бухгалтерського обліку чи інших документів, а також обставинами відсутності у контрагента позивача необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності.
Щодо посилань контролюючого органу на наявність рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/247/15-г, яким TOB «Сістем Енерджи Нью» (контрагента позивача) визнано банкрутом та ліквідовано, суди обґрунтовано зазначили, що при перевірці досліджувались взаємовідносини позивача та TOB «Сістем Енерджи Нью» у період жовтень 2013 року, в той же час ухвала Господарського суду Запорізької області у справі № 908/247/15-г була прийнята 13.08.2015. Судами встановлено, що на момент надання позивачеві TOB «Сістем Енерджи Нью» вищезазначених податкових накладних (березень місяць 2013 року), свідоцтво платника ПДВ TOB «Сістем Енерджи Нью» було діючим, у єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців містилася інформація про реєстрацію зазначеного товариства, що підтверджується копією відповідного витягу. Відповідно до цього ж витягу, видами діяльності TOB «Сістем Енерджи Нью» вказано зокрема: 42.91 Будівництво водних споруд», 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель та інші.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо оформлення відповідних первинних документів, зазначає щодо нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом щодо отримання відповідних послуг, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Позивач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14.
Господарська діяльність - діяльність  особи,  що пов`язана  з  виробництвом  (виготовленням) та/або   реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і  проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
10.2. Пункти 44.1, 44.6 статті 44.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці  другому пункту 44.7  цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
10.3. Пункти 198.1, 198.3, 198.6 статті 198.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог  статті 201  цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими  пунктом 201.11  статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.
11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Стаття 1.
Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
11.2. Частина друга статті 3.
Бухгалтерський облік є  обов`язковим  видом  обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
11.3. Частини перша та друга статті 9.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які  фіксують  факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів  можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені  облікові  документи можуть бути складені на паперових або машинних  носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та  обсяг господарської   операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення  господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
12. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене  наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88:
12.1. Пункт 2.4.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
12.2. Пункт 2.15.
Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. 
14. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту. 
15. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. 
16. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
17. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. 
18. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій. 
19. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
20. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
21. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
22. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у  запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
23. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 0000068152, від 15.08.2014 № 0000091152, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства.
У справі, що розглядається, судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджено реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, крім укладених договорів, така підтверджується первинними документами (угодами, договорами про надання послуг, податковими накладними, виписками по рахунку TOB «Інрайс Девелопмент», податкових накладних, складених контрагентом позивача довідок про вартість виконаних будівельних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2, актами здачі-прийняття робіт, звітами щодо обсягу надання послуг та іншими документами), оформленими відповідно до вимог податкового законодавства, які містять усі необхідні реквізити та відомості, а також у повній мірі відображають зміст господарських операцій, тоді як відповідачем не було доведено та не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Крім того, судами попередніх інстанцій було обґрунтовано зазначено щодо посилань контролюючого органу на наявність рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/247/15-г, яким TOB «Сістем Енерджи Нью» (контрагента позивача) визнано банкрутом та ліквідовано, що при перевірці відповідачем досліджувались взаємовідносини позивача та TOB «Сістем Енерджи Нью» у період жовтень 2013 року, тоді як ухвала Господарського суду Запорізької області у справі № 908/247/15-г була прийнята 13 серпня 2015 року. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент надання позивачеві TOB «Сістем Енерджи Нью» вищезазначених податкових накладних, свідоцтво платника ПДВ TOB «Сістем Енерджи Нью» було діючим, у єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців містилася інформація про реєстрацію зазначеного товариства, що підтверджується копією відповідного витягу. Також, згідно вказаного витягу, видами діяльності TOB «Сістем Енерджи Нью» вказано зокрема: « 42.91 Будівництво водних споруд», « 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель» та інші.
24. Щодо окремих доводів контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, які базувались на посиланнях на наявність відповідних матеріалів та на обставинах встановлених в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 320141000000000068 від 31.03.2014, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідачем не було надано до судів першої та апеляційної інстанції жодних допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких доводів, посилань підтверджених конкретними даними вказаного провадження, а також не було надано копій обвинувального або виправдувального вироку відносно незаконної діяльності посадових осіб контрагента позивача при здійсненні господарської діяльності, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України. Крім того, колегія суддів зазначає, що порушення вимог закону щодо порядку формування засобів доказування, як процесуальної форми судових доказів, тягне за собою їх недопустимість як доказів, що унеможливлює використання сторонами та судом даних (інформації), що містяться в них, для вирішення спору, зокрема, недотримання контролюючим органом порядку легалізації матеріалів кримінального провадження (встановлені положеннями статті 95 Кримінального процесуального кодексу України), які контролюючий орган хоче використати як доказ в адміністративному судочинстві. У справі, що розглядається, відсутні окремі докази на які посилається відповідач, а інші не відповідають вимогам допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано в повному обсязі у розпорядження та, те що він має право їх використання, у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.
25. Судами першої та апеляційної інстанції в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченні на адміністративний позов та апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
26. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову  Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року слід залишити без задоволення.
27. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
28. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2016 року та ухвалу  Київського апеляційного адміністративного суду від 2 березня 2017 року у справі  № 826/17515/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова