Справа № 756/6421/20                                                              Головуючий в суді І інстанції - Жук М.В.
Провадження № 33/824/3967/2020                                         Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
12 листопада 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Бабенко С.Ш., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року,  
в с т а н о в и в:
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,  
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 травня 2020 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин у м. Києві по вул. Зої Гайдай, 13-Б, керував транспортним засобом Volkswagen Polo, номерний знак   НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, нечітка мова, характерний запах з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно було порушено його права на захист, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності та відсутності його захисника, яка з поважних причин не могла прибути до суду. Крім того, апелянтом зазначено про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про суть вчиненого ним  правопорушення, оскільки в ньому не зазначено від проходження огляду на стан якого сп`яніння він відмовився. Вважав, що наявний в матеріалах справи відеозапис також не містить відомостей про те, який порядок проходження огляду на стан сп`яніння йому було запропоновано. Крім того, на переконання апелянта, даний відеозапис не може бути визнаний достатнім доказом наявності в його діях порушень п. 2.5 ПДР України, оскільки він є фрагментарним, розпочинається не з моменту його зупинки працівниками поліції, та на  ньому відсутні свідки. Серед інших порушень, допущених працівниками поліції апелянтом звернуто увагу на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу для виявлення стану сп`яніння до медичного закладу, а також відсутність вільних пояснень свідків. Просив скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вислухавши пояснення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
  Висновки судді місцевого суду про доведеність вини  ОСОБА_1   у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 13.05.2020, в якому викладені фактичні обставини вчинення правопорушення із зазначенням часу та місця вчинення правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого водій ОСОБА_1  в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і в медичному закладі, іншими доказами.
Зі змісту письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1  про  недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.     
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан  сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Цих вимог закону у ході провадження у справі, в тому числі і при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 дотримано у повній мірі. Так ОСОБА_1  у ході з`ясування поліцейськими обставин правопорушення підтверджувався факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки поліцейським.Дані обставини також були підтверджені ОСОБА_1 в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Щодо доводів ОСОБА_1 та його захисника про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у нього ознак сп`яніння,  то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції. І саме на стан алкогольного сп`яніння було запропоновано пройти огляд ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять даних про те, який порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння йому було запропоновано, не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, із наявного в матеріалах справи  відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу так і у закладі охорони здоров`я. Вказана пропозиція працівників поліції була неодноразовою та зрозумілою, при цьому відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, у тому числі і в присутності свідків, була очевидною, тобто такою, яка не викликала сумніву щодо її дійсності. 
    Доводи апеляційної скарги в частині не дослідження судом пояснень свідків не ґрунтуються на матеріалах справи. Дійсно матеріали справи не містять даних про допит цих свідків у суді першої інстанції. Проте, нормами КУпАП не передбачено необхідності безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні. У даному випадку, із урахуванням наявного у матеріалах справи відеозапису, на якому чітко зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до висновку про дослідження письмових пояснень цих свідків. При цьому свідки засвідчили  відмову ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Будь - яких зауважень з приводу складеного протоколу, до якого занесені дані щодо двох свідків, ОСОБА_1 не заявлялось, а тому доводи про відсутність  свідків на місці складання протоколу  також є безпідставними. 
Відсутність у матеріалах справи направлення на проведення огляду не є підставою для визнання незаконними дій поліцейських, пов`язаних із виявленням та фіксуванням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Як зазначалось вище, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За умови відмови ОСОБА_1   від проходження огляду на стан сп`яніння, що було вчинено останнім у присутності свідків, зафіксовано поліцейським за допомогою нагрудної відеокамери та шляхом відбирання пояснень у свідків, поліцейські позбавлялися обов`язку видавати відповідне направлення. Це узгоджується із п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого  або сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок), відповідно до якого, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення. Аналіз положень пунктів 6 та 8 Порядку дає підстави стверджувати те, що направлення на проведення огляду видається водію, який виявив згоду на проведення такого огляду.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого визнання у якості доказу відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського є безпідставними. Так, на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення у об`ємі достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винності ОСОБА_1 у його вчиненні. Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що наданий відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Та обставина, що ОСОБА_1 та його захисник не були присутніми під час розгляду справи у суді першої інстанції, не може бути підставою для скасування прийнятої щодо нього постанови, оскільки ОСОБА_1 та його захисник приймали участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, мали можливість надати усі докази на свій захист, які вважали за необхідне. Надані ОСОБА_1 та його захисником докази та наведені аргументи не вказують на помилковість висновків судді місцевого суду та незаконність ухваленого рішення. 
Інші обставини, на які послався у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не дають підстав для скасування постанови судді Оболонського  районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року, оскільки вони не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Наведене у свої сукупності вказує на те, що постанова судді Оболонського  районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1  відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.  
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.  
Постанову судді Оболонського  районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.П. Свінціцька