П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/5/20	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-            Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Об`єднаної територіальної громади Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в якому просить суд:
-  визнати протиправною бездіяльність Об`єднаної територіальної громади Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області щодо затвердження проекту землеустрою та відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1200 га за кадастровим номером 4825486700:11:090:0019;
- зобов`язати Об`єднану територіальну громаду Мигіївську сільську раду Первомайського району Миколаївської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1200 га за кадастровим номером 4825486700:11:090:0019.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що у жовтня 2019 року вона, посилаючись на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі № 400/3120/18, звернулася до відповідача з заявою до про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,1200 га за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, яка розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с-ще Бандурка, кадастровий номер 4825486700:11:090:0019.  Однак відповідач, всупереч рішення суду, та вимог чинного законодавства в двотижневий строк рішення про затвердження проекту землеустрою позивачеві не надав.
Оскільки протиправна бездіяльність ОТГ Мигіївської СР полягає у неприйнятті жодного з рішень, передбачених ст. 118 Земельного кодексу України, позивач вважає, що належним способом захисту її прав є зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року позов ОСОБА_1  задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Об`єднаної територіальної громади Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.10.2019 року щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,1200 га за кадастровим номером 4825486700:11:090:0019, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, яка розташована в межах с-ща Бандурка Первомайського району Миколаївської області. Зобов`язано Об`єднану територіальну громаду Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, код ЄДРПОУ 04376937) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надання її у власність для ведення садівництва площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1200 га з кадастровим номером: 4825486700:11:090:0019 та прийняти рішення відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України.  В решті позовних вимог – відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Об`єднаної територіальної громади Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, код ЄДРПОУ 04376937) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.)
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про викладення п.3.4 резолютивної частини в іншій редакції. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.  
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі № 400/3120/18 за позовом ОСОБА_1 до Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області зобов`язано Софіївську сільську раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надання її у власність для ведення садівництва площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,12 00 га з кадастровим номером: 4825486700:11:090:0019 та прийняти рішення відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2019 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі № 400/3120/18 залишено без змін.
18.10.2019 року позивач посилаючись на вищевказане рішення повторно звернулась з заявою до голови Мигіївської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,1200 га за кадастровим номером 4825486700:11:090:0019, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, яка розташована в межах с-ща Бандурка Первомайського району Миколаївської області.
25.10.2019 року з даного питання відбулося засідання постійної комісії з питань АПК, земельних ресурсів і соціального розвитку, будівництва, житлово - комунального господарства приватизації та власності, результати якого оформлено протоколом (далі – протокол засідання постійної комісії від 25.10.2019 року).
Відповідно до витягу з протоколу засідання постійної комісії від 25.10.2019 року вирішено розглянути заяву ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою від 18.10.2019 року на черговій сесії сільської ради враховуючи численні заяви щодо врахування громадського інтересу у потребі мешканців будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 в загальному проїзді до своїх будинків; рекомендовано внести зміни до проекту землеустрою в частині зміни площі земельної ділянки – зменшення площі земельної ділянки до 0,10 га, а також змін щодо конфігурації земельної ділянки, а саме залишити проїзд до господарських будівель та до земельних ділянок за комунальною власністю територіальної громади.
Згідно витягу з протоколу засідання IV сесії 7 скликання Мигіївської сільської ради від 07.11.2019 року за результатами слухання питання щодо заяви ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва площею 0,1200 га за адресою АДРЕСА_1 , згідно рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі № 400/3120/18, що залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2019 року, – рішення не прийнято.  
Не погоджуючись з вказаним, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі   статтею 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених   Конституцією.
Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначені   статтею 116 Земельного кодексу України.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями   118,   122,   123 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини шостої   статті 118 Земельного Кодексу України   громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Статтею 123 Земельного кодексу України   встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.
Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених   статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому   статтею 186-1 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що   Земельним кодексом України   визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень   статті 118 Земельного кодексу України.
При цьому, відповідно до положень   статті 118 Земельного кодексу України   порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає реалізацію таких послідовних етапів:
- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;
- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому   статтею 186-1 Земельного кодексу України;
- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до   статті 118 Земельного кодексу України   є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13      грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27      лютого 2018      року в справі № 545/808/17.
Отже, вказаними нормами встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в   статті 118 ЗК   органи приймають одне з відповідних рішень.
Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що повторна відмова за відсутності підстав, визначених частиною сьомою   статті 118 ЗК України, свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством.
Відповідно до пунктів 2, 4 та 10 частини другої   статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України   у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремі його положення; визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії; визначити інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з частиною четвертою   статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України   у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Проте надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого дозволу без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.
Зважаючи на протиправну поведінку відповідача, а саме - невиконання ним обов`язку, передбаченого приписами діючого законодавства, та неврахування рішення суду, що набрало законної сили, за наявності достатніх та належним чином поданих позивачем документів, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Такий спосіб захисту порушеного права відповідає положенням п. 4   ст. 245 КАС України, є належним та ефективним, забезпечує позитивне вирішення цього питання без невиправданих зволікань.
Подібну правову позицію вже висловлював Верховний Суд, зокрема у постановах від 24.01.2019 по справі № 806/2978/17, від 16.05.2019 по справі №      812/1312/18 та від 14.08.2019 по справі № 0640/4434/18.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242; 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року - скасувати, ухвалити по справі № 400/5/20 нову постанову.  
Зобов`язати Об`єднану територіальну громаду Мигіївську сільську раду Первомайського району Миколаївської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність гр. ОСОБА_1 для ведення садівництва площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1200 га за кадастровим номером 4825486700:11:090:0019.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.   Вербицька Н.В.