УХВАЛА

10 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 420/4693/19
адміністративне провадження № К/9901/27383/20
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді: Мацедонська В.Е.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року
у справі №420/4693/19 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного суду міста Одеси, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання незаконним і скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Суворовського районного суду міста Одеси, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати незаконним і скасувати наказ Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 05 квітня 2017 року про звільнення помічника судді ОСОБА_1 ;
- поновити на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси з 05 квітня 2017 року;
- стягнути з Суворовського районного суду міста Одеси на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 квітня 2017 року по день поновлення на роботі;
- стягнути з Суворовського районного суду міста Одеси на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019    року позов задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 49-о/с-ап від 05 квітня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 ;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси з 06 квітня 2017 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020    року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04    листопада 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною четвертою  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту четвертого частини другої  статті 330  КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Якщо касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити відповідні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник в якості підстав касаційного оскарження посилається на ч.ч. 2 і 3 статті 328 КАС України  щодо неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції. Однак, зазначене посилання не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки ч.ч.2, 3 ст.328 КАС України передбачають оскарження відповідних ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також виключного переліку ухвал суду апеляційної інстанції. Натомість, скаржником подана касаційна скарга на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року, що передбачено ч.1 ст.328 КАС України, та підстави відкриття касаційного провадження визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.328 КАС України. Зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи та незгоди скаржника з постановою суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів  статті 44 КАС України  учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
З урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року.
Ураховуючи викладене та керуючись  статтею 332 КАС України  , -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі №420/4693/19 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                В.Е. Мацедонська