ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №809/1933/15
адміністративне провадження №К/9901/25935/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Приватного підприємства «Агрополіс МЧ»
на постанову  Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 року (Судді: Довга О.І., Затолочний В.С., Запотічний І.І.),
у справі  № 809/1933/15
за поданням  Тисменицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області
до  Приватного підприємства «Агрополіс МЧ»
про  стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 року Тисменицька об`єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС в Івано-Франківській області (далі - позивач, Тисменицька ОДПІ) звернулася до Приватного підприємства «Агрополіс МЧ» із поданням в порядку ст.183-3 КАС України про стягнення з ПП «Агрополюс МЧ» податкового боргу в сумі 20 117,16 грн (з них 6 232,92 грн з податку на прибуток підприємств, 1824,24 грн. з податку на додану вартість та 12 060 грн. - пеня у сфері зовнішньоекономічної діяльності).
Постановою Івано-Франківського  окружного адміністративного суду  від 15.05.2015 року подання задоволено частково, стягнуто з розрахункових рахунків Приватного підприємства «Агрополіс МЧ» податковий борг в сумі 8 057,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 року скасовано вищенаведену постанову суду апеляційної інстанції. Прийнято нову постанову про задоволення позову та стягнення з ПП «Агрополіс МЧ» податкового боргу в сумі 20 117,16 грн.
Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, просив задовольнити скаргу, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційну скаргу обґрунтував передчасним стягненням судом апеляційної інстанції з позивача неузгодженої суми пені в розмірі 12 060 грн, визначеної в податковому-повідомленні рішенні Тисменицької ОДПІ від 17.12.2014 № 0001242200, внаслідок оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення. До того ж скаржник посилався на те, що судом апеляційної інстанції не було долучено до матеріалів справи в якості підтвердження факту неотримання копії рішення відповідача про відмову в задоволенні скарги від 25.02.2015 року заяву Приватного підприємства «Агрополіс МЧ» до УДППЗ «УКРПОШТА» (вих. Від 18.05.2015 року) та відповідь УДППЗ «УКРПОШТА» на вказану заяву (вих. № 35/95 від 20.05.2015 року). Також посилалися на порушення судом апеляційної інстанції строку розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, а також не є спірним між сторонами, сума податкового боргу в розмірі 20 117 грн включає: 6  232,92 грн - податок на прибуток підприємств та 1 824,24 грн - податок на додану вартість, самостійно визначені в деклараціях з ПДВ та ПП, а також пеня, нарахована у відповідності до податкового повідомлення-рішення від 17.12.2014 року № 0001242200 за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД в розмірі 12 060 грн.
Представник відповідача в судовому процесі подання в частині боргу по податку на прибуток та податку на додану вартість визнав, в частині стягнення пені в сумі 12 060 грн заперечив, обґрунтувавши тим, що вказана сума є неузгодженою, внаслідок оскарження податкового повідомлення-рішення до Головного управління ДФС В Івано-Франківській області. Рішення від 25.02.2015 року про результати розгляду скарги відповідачем не отримано, оскільки підпис на пред`явленому позивачем суду поштовому повідомленні не відповідає підпису директора.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з позивача суми боргу в розмірі 12 060 грн, погодився з вищенаведеними твердженням відповідача та посилався на неузгодженість вказаної суми, яка пред`явлена до стягнення позивачем.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи вищенаведену постанову суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про задоволення подання та стягнення всієї суми боргу, посилався на те, що матеріалами справи підтверджено отримання уповноваженою особою відповідача 28.02.2015 року рішення про результатами розгляду скарги, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, відомостей про оскарження податкового-повідомлення рішення Тисменицької ОДПІ від 17.12.2014 № 0001242200, яким визначено грошове зобов`язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 12 060 гривень відповідачем суду не надано. Отже грошове зобов`язання є узгодженим.
Суд касаційної погоджується з такими висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту  3 частини 1 статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справах за зверненням органів державної податкової служби при здійсненні ними передбачених законом повноважень здійснюється на підставі подання таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

У відповідності до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП «Агрополіс МЧ» від 29.12.2014 № 02/12 звернулось із скаргою до ГУ ДФС в Івано-Франківській області на податкове повідомлення -рішення Тисменицької ОДПІ від 17.12.2014 № 0001242200. Разом з тим, рішенням ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 25.02.2015 року відмовлено у задоволенні скарги, а податкове повідомлення-рішення Тисменицької ОДПІ від 17.12.2014 року №00012422200 залишено без змін.

Відповідно до копії повідомлення про вручення поштового відправлення, копію вказаного рішення отримано представником ПП «Агрополіс МЧ» 28.02.2015 року (а.с. 66). Доказів на спростування викладеного в судовому процесі позивачем не надано.

При цьому суд касаційної інстанції не приймає посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не було долучено до справи, в якості підтвердження факту не отримання копії рішення відповідача про відмову в задоволенні скарги від 25.02.2015 року заяви Приватного підприємства «Агрополіс МЧ» до УДППЗ «УКРПОШТА» (вих. Від 18.05.2015 року) та відповіді УДППЗ «УКРПОШТА» на вказану заяву (вих. № 35/95 від 20.05.2015 року), оскільки вказані докази в матеріалах справи відсутні та в постанові суду апеляційної інстанції немає жодних посилань про долучення або відмову в долученні цих документів до матеріалів справи.
Як встановлено судами з матеріалів справи, відповідач скористався процедурою адміністративного оскарження рішення контролюючого органу.
До того ж, пунктом 56.1. ст.56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Як передбачено п.п. 56.17.3 п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.
В той же час ст.56 ПК України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Разом з тим, відомостей про оскарження податкового-повідомлення Тисменицької ОДПІ від 17.12.2014 № 0001242200, яким визначено грошове зобов`язання у сумі 12 060 гривень відповідачем в судовому процесі судам не надав. Відтак суд вважає, що сума, визначена до сплати відповідачу в податковому повідомленні-рішенні є узгодженою.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, а також спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.
Крім цього суд не приймає посилання скаржника, як на підставу для скасування рішення суду апеляційної інстанції, на порушення судом строку розгляду апеляційної скарги, оскільки у відповідності до ч. 2 статті 224 КАС України не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Агрополіс МЧ» залишити без задоволення. 
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2016 року у справі  № 809/1933/15 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя | | І.А. Васильєва
Судді: | | С.С. Пасічник
| | В.П. Юрченко