ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/160/20  Номер провадження 22-ц/814/2167/20	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
розглянула у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року, ухвалене суддею Поповим М.С., повний текст рішення складено 05 серпня 2020 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.07.2008 року ОСОБА_1 звернулася до банку з заявою б/н з метою отримання банківських послуг. 
У власноруч підписаній заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір.
На підставі договору банком було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт 12000,00 грн. 
Оскільки відповідачка належним чином не виконала зобов`язання за вказаним договором, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 12.12.2019 року становить 39052,77 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26460,63 грн., заборгованості за поточним тілом кредиту - 587,53 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 587,53 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 4272,67 грн., нарахованої пені - 5983,62 грн., комісії штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1835,85 грн. 
У зв`язку з чим позивач прохає суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням місцевого суду не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», оскарживши його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність судового рішення внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Позивач вважає, що строк позовної давності банком не пропущено, оскільки картка діє до останнього дня грудня 2021 р., що підтверджується довідкою про видачу кредитних карт, та відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 19.03.2014 р. при розгляді справи № 6-14цс14 та від 18.06.2014 р. у справі № 6-61цс14.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачкою не подавався.

Розгляд справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно позовної заяви, 19.07.2008 року між банком та відповідачкою було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач  отримала кредит у сумі 12000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Укладений між сторонами договір складається з зави позичальника PLXRRXD0600272, доданої до позову, та Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 20-37).
Позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернула належні грошові суми, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до наданих банком розрахунків станом на 12.12.2019 року становить 39052,77 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту - 26460,63 грн., в тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту - 587,53 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 25873,10 грн.; заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України - 4272,67 грн., нарахованої пені - 5983,62 грн., комісії - 0,00 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1835,85 грн. (а.с.7-19).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України  передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті1048ЦК України).
Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.                                
Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання.
За змістом ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. 

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). 
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки (ст.257 ЦК). 
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. 
Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність тривалістю один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Як вказувалося вище, 19.07.2008 року ОСОБА_1 підписано Заяву позичальника № PLXRRXD0600272 (а.с.20), згідно якої Банк надає Позичальнику споживчий кредит у сумі 2880,00 грн. на строк 12 місяців, з 19.07.2008 р. по 19.07.2009 р. включно, на придбання товару, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 480,00 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 30,08 грн., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» («СТАНДАРТ») строки.
Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 15.08.2008 р. (дата сплати першого щомісячного платежу) щомісяця в період сплати за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 294,99 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.
Ефективна відсоткова ставка в гривневому еквіваленті дорівнює сумі щомісячних платежів.
Для виконання зобов`язань Банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інших платежів.
Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.
У заяві також зазначено, що в разі порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в п. 5.1. умов за кожен день прострочення.
Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи інших випадках відповідно до п. 3.3. Умов.
Підписом у Заяві відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» («СТАНДАРТ»), та погодилась, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» («СТАНДАРТ»), Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір.
Також у цій Заяві позичальника зазначено, що відповідачка виявила бажання оформити кредитку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду». 
Кредитний ліміт встановлено у 0,00 грн. Базова відсоткова ставка визначена на рівні 3% на місяць на залишок заборгованості. 
Підписом у заяві відповідачка висловила згоду на те, що ознайомлена з умовами кредитування, та що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ними договір надання банківських послуг. 

Суд першої інстанції правильно встановив, що згідно банківської виписки, наданої позивачем, відповідачка користувалася кредитною карткою № НОМЕР_2 , з терміном дії з 19.07.2008 р. по 04/09, яка отримана нею згідно підписаної власноруч Заяви позичальника. 
У виписці зазначено, що 22.11.2008 р. відповідачці встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн. та станом на 14.04.2009 р. за нею рахувалася заборгованість у розмірі 499,20 грн. (а.с. 93). 
Заборгованість відповідачки відповідно до наданого банком розрахунку становить 39052,77 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26460,63 грн., в тому числі, заборгованості за поточним тілом кредиту - 587,53 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 25873,10 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - 4272,67 грн., нарахованої пені - 5983,62 грн., заборгованості по судовим штрафам - 2335,85 грн. (500 грн. - фіксована частина та 1835,85 грн. процентна складова).
Водночас, у наданому банком розрахунку зазначено, що заборгованість за відповідачкою виникла з 11.12.2009 року, тоді як строк дії кредитної картки № НОМЕР_2 , яка отримана відповідачкою згідно заяви від 19.07.2008 р., встановлено до 04/09. 
Згідно довідки, наданої позивачем місцевому суду, відповідно до укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору б/н було надано наступні кредитні картки: 
№ НОМЕР_2 , термін дії якої встановлено з 19.07.2008 р. до 04/09; 
№ НОМЕР_3 з терміном з 07.05.2009 р. до 05/12; 
№ НОМЕР_4 з 27.09.2011 р. до 07/15, 
№ НОМЕР_5 з терміном дії з 20.06.2012 р. до 11/15; 
№ НОМЕР_6 з 18.11.2015 р. до 04/18; 
№ НОМЕР_7 з 19.07.2016 р. до 03/18; 
№ НОМЕР_8 з 14.03.2018 р. по 12/21 р. (а.с. 97).
Як вказувалося вище, відповідачкою згідно заяви позичальника від 19.07.2008 р. була отримана єдина кредитна картка № 414937306779966, зі строком дії, згідно довідки банку, до 04/09.
При цьому, вказана заява не містить умов щодо перевипуску кредитної картки № НОМЕР_2 , а також щодо зарахування непогашеної кредитної заборгованості в разі отримання позичальником перевипущеної кредитної картки.
Належних і допустимих доказів про те, що відповідачкою були отримані перевипущені кредитні картки за кредитним договором від 19.07.2008 року після закінчення строку дії картки № НОМЕР_2 , термін дії якої встановлено з 19.07.2008 р. до 04/09, позивачем не надано. 
Надана банком Анкета-заява від 17.06.2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписана ОСОБА_1 , жодним чином не стосується кредитного договору, укладеного між сторонами 19.07.2008 р., отже, обґрунтовано не прийнята до уваги місцевого суду. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» в рамках цієї справи не заявляв позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 17.06.2011 року. 
У суді першої інстанції відповідачка заявила про застосування строку позовної давності до даних правовідносин (а.с. 68-69).
В оскаржуваному рішенні місцевий суд вірно послався на те, що укладений між сторонами договір є строковим, так як його термін дії у заяві позичальника визначено у період з 19.07.2008 р. по 19.07.2009 р.
Порядок та підстави пролонгації договору у заяві позичальника не зазначені. Також у ній відсутні умови щодо встановлення відповідальності за невиконання зобов`язань у вигляді сплати штрафів. 
Крім цього, у заяві не визначено розмір пені, який підлягає стягненню за невиконання зобов`язань, а Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на складову кредитного договору, відсутній п. 5.1., про який зазначено в заяві позичальника та яким передбачено розмір пені. 
У наданому банком розрахунку заборгованості відсотки обраховано на підставі ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2019 р. по 12.12.2019 р. При цьому, у позовній заяві позивач вказує, що відсотки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачені п. 2.1.1.1.12 Умов і правил надання банківських послуг. 
Між тим, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті https://privatbank.ua та надані позивачем до позову, не містять підпису відповідача про його намір укласти з позивачем кредитний договір саме на таких умовах і що останній обізнаний з умовами і правилами, які в ньому викладені.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві позичальника від 19.07.2008 року домовленості сторін щодо сплати штрафів за невиконання зобов`язань за договором, розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, а також щодо порядку і підстав пролонгації договору, надані банком Умови і Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). 
Надані позивачем зміни в процедурі оформлення і тарифах по кредитним карткам у ПриватБанку та А-Банку від 18.08.2014 р. (а.с. 98-102), також не містять підпису відповідачки ОСОБА_1 , тому обґрунтовано не прийняті до уваги місцевого суду.
Вимоги про стягнення відсотків на підставі ст. 1048 ЦК України позивачем не заявлялися. 
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором б/н від 19.07.2008 р., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 499,20 грн., та існувала станом на 14.04.2009 р. (а.с. 93).
Між тим, позивач пропустив строк позовної давності, який у даному випадку розпочався з 20.07.2009 р. (наступного дня після закінчення строку дії договору) та тривав до 20.07.2012 р. включно. 
Тоді як з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернувся у лютому 2020 р., з пропуском строку позовної давності.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що ними не пропущено строк позовної давності, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року при розгляді справи № 342/180/17.
Підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                          О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун