ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9317/20 Справа № 212/4585/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання: Євтодій К.С.
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року, яке постановлено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 11 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, за нововиявленими обставинами.
Заява мотивована тим, що 10 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька від професійного захворювання, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнуто на користь позивача моральну шкоду в сумі 75 000 гривень. Рішення набрало законної сили 14.11.2017 року. Підставами звернення до суду були обставини роботи померлого батька позивача на шахті імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда».
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 з 1999 року по 2012 рік працював на шахті «Орджонікідзе» ПРАТ «ЦГЗК», первинно у 2004 році йому було встановлено професійне захворювання та втрата професійної працездатності у розмірі 35 %. При переогляді у 2005 році розмір втрати професійної працездатності був збільшений до 40%, в 2007 року - 60% та визнано ОСОБА_2 особою з інвалідністю третьої групи. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, відповідно довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або каліцтвом від 16.09.2016 року, та висновку експерта №861 від 16.05.2016 року, встановлений причинний зв`язок з професійним захворюванням. В зв`язку зі смертю батька позивачу спричинена моральна шкода. 
ОСОБА_1 звертаючись до суду у 2017 році, зазначав підставою свого звернення до ПРАТ «ЦГЗК» та ПАТ «Кривбасзалізрудком» те, що винними у отриманні його батьком професійних захворювань є дві юридичні особи, а саме ПРАТ «ЦГЗК» та ПАТ «Кривбасзалізрудком», в період роботи його батька на цих підприємствах: ПАТ «Кривбасзалізрудком» з 25.06.1984 року по 31.12.1998 року на шахті Орджонікідзе» та на ПРАТ «ЦГЗК» з 01.01.1999 року по 02.04.2012 року на шахті Орджонікідзе.
У березні 2020 року позивач, дізнавшись від свого брата ОСОБА_3 про те, що ПрАТ «ЦГЗК» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда», де померлий батько позивача працював з 25.06.1984 року по 31.12.1998 року, що не було враховано судом під час ухвалення оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим, вважає, що наявні підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020  року заяву  ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька від професійного захворювання - задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю батька від професійного захворювання - скасовано за нововиявленими обставинами.
Позов  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька від професійного захворювання – задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь  ОСОБА_1  в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000,00 гривень, без урахування податку з доходів фізичних осіб, інших зборів та обов`язкових платежів.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.
Зазначає, що його батько працював тільки на підприємстві відповідача, яке не створило безпечних умов праці, внаслідок чого батько отримав професійні захворювання, що й стали причиною його смерті.
Смерть батька стала для позивача великим горем та тяжкою втратою, у зв`язку чим йому завдано моральну шкоду, так як він втратив рідну людину, яку дуже любив та поважав, після смерті батька позивач знаходиться в напруженому стані, адже думки про смерть батька не залишають його і до теперішнього часу. 
В апеляційній скарзі відповідач ПРАТ «ЦГЗК», ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в перегляді рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року за нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення.
Зауважує, що рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року виконане, судом першої інстанції проігноровано норму ч.5 ст. 23 ЦК України відповідно до якої повторне стягнення моральної шкоди є протиправним, адже вона відшкодовується одноразово.
Крім того, суд першої інстанції не відобразив у рішення факт стягнення на користь позивача моральної шкоди з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» за той же час, що і з відповідача, матеріали справи не містять доказів повернення позивачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» стягнутої моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька від професійного захворювання.
Вказує, що, аналізуючи судову практику 2020 року щодо сум, які стягуються в аналогічних справах, вбачається збільшення розмірів порівняно з 2017 роком, проте, це не є підставою для стягнення ще раз коштів з підприємства.
Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив позивачу пропущений строк для звернення з заявою про перегляд рішення від 10.10.2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки позивач та його адвокат знали про судову практику, щодо факту правонаступництва саме ПРАТ «ЦГЗК» прав і обов`язків шахти Орджонікідзе, а не ПАТ «Кривбасзалізрудком», коли постановою Верховного Суду України касаційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» було задоволено та рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року скасовано та у задоволенні аналогічного позову рідного брата позивача до ПАТ «Кривбасзалізрудком» відмовлено.
Крім того, судом першої інстанції не зазначено у рішенні порядок його виконання у випадку набрання ним чинності, а саме необхідності вирахування із стягнутої судом суми в розмірі 120 000,00 грн., виплаченої відповідачем у 2017 року ОСОБА_1 75 000,00 грн.
Також вказує, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі – Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).
Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі, якщо сума моральної шкоди, яка визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, на сьогодні це 18 892 грн., сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПРАТ «ЦГЗК» зазначає про те, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Флягу В.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги позивача та просив її задовольнити, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення, представника відповідача ПРАТ «ЦГЗК» Громко Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача, просила її задовольнити та заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача, просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, відзиву відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПРАТ «ЦГЗК» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька від професійного захворювання, ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнуто на користь позивача моральну шкоду в сумі 75 000 гривень. Рішення набрало законної сили 14.11.2017 року. Підставами звернення до суду були обставини роботи померлого батька позивача на шахті імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда». 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема врахував характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили та встановив розмір моральної шкоди у меншому розмірі ніж зазначав позивач, а саме – 75 000,00 грн.
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, за нововиявленими обставинами, оскільки позивач у березні 2020 року дізнався від свого брата ОСОБА_3 про те, що ПрАТ «ЦГЗК» є правонаступником прав та обов`язків шахти імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда», де померлий батько позивача працював з 25.06.1984 року по 31.12.1998 року, що не було враховано судом під час ухвалення оскаржуваного рішення, в зв`язку з чим, вважає, що наявні підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Таким чином, оскільки ухвалюючи рішення про стягнення з ПРАТ «ЦГЗК» на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок смерті батька, не була врахована робота померлого батька на шахті імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда», правонаступником якої є ПрАТ «ЦГЗК», де померлий батько позивача працював з 25.06.1984 року по 31.12.1998 року, а була врахована тільки його робота з 1999 року по 2004 року на шахті імені Орджонікідзе ПрАТ «ЦГЗК» , тому розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на його користь має бути 640 000,00 гривень.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що після набрання рішенням законної сили виникли нововиявлені обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особам, які зверталися із заявою, на час розгляду справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
За приписами ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до пунктів 3, 4, 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Як зазначено у п.7 вищезазначеної Постанови, питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. 
Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишались невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі "PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).
Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши встановлені у справі нововиявлені обставини, а саме правовий висновок Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 212/5156/15-ц (провадження № 61-1923св18), відповідно до якого правонаступником шахті імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда» є Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», дійшов вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, за нововиявленими обставинами, оскільки, як вбачається з акту №13 розслідування хронічного професійного захворювання від 2006 року, причиною виникнення професійного захворювання у ОСОБА_2 є робота, яка характеризується важкою фізичною працею, пов`язаною з підйомом і переміщення вантажів, незручною позою і вимушеним нахилом тулубу у період з 25.06.1984 року по 01.01.1999 року на шахті імені Орджонікідзе ДВО «Кривбасруда». Проте, як вбачається з матеріалів справи підставою задоволення позову були обставини того, що ОСОБА_2 з 1999 року по 2012 рік працював на різних посадах Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ш. «Орджонікідзе». 
Факт правонаступництва саме ПРАТ «ЦГЗК» прав і обов`язків шахти Орджонікідзе, а не ПАТ «Кривбасзалізрудком», не був відомий заявникові та не досліджувався судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди спричиненої смертю батька від професійного захворювання у 2017 році.
В зв`язку з вищевикладеним колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.
Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини.
Смерть рідної людини, це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.
Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в повному обсязі відповідають вимогам діючого цивільного законодавства та роз`ясненням, наданими Пленумом Верховного Суду України в п.5 Постанови «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 з подальшими змінами.
Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.
Тому, колегія суддів, приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме обставини смерті батька позивача – ОСОБА_2 , беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, який назавжди втратив турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість та глибину страждань позивача у зв`язку із смертю рідної людини – його батька, безповоротність такої втрати, що спричинило їй тяжкі моральні страждання, у зв`язку з чим вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 120 000,00 грн. до 275 000,00  грн.
Проте, колегія суддів вважає за необхідне, врахувати те, що на підставі скасованого рішення  Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2017 року, яке було виконаневідповідачем – ПРАТ «ЦГЗК» у 2017 року та сплачено на його виконання ОСОБА_1 75 000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим, з відповідача, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000,00 грн.
В зв`язку з чим, колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» ( далі – Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.
Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті батька, а отже заподіяння шкоди  життю та здоров`ю найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу  внаслідок смерті його батька від професійного захворювання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущений строк для звернення з заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2017 року за нововиявленими обставинами, оскільки позивач та його адвокат знали про судову практику, щодо факту правонаступництва саме ПРАТ «ЦГЗК» прав і обов`язків шахти Орджонікідзе, а не ПАТ «Кривбасзалізрудком», коли постановою Верховного Суду України касаційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» було задоволено та рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року скасовано, та у задоволенні аналогічного позову рідного брата позивача до ПАТ «Кривбасзалізрудком» відмовлено, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів про те, що позивач ОСОБА_1 залучався до розгляду у справі за аналогічним позовом його брата, повідомлявся про розгляд цієї справи та отримував по ній будь-які документи.
Крім того, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 3000,00 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (2000,00 грн. х 150%).
В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»   - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 120 000,00 гривень до 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивача на користь держави судовий збір у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 листопада 2020 року.

Головуючий: 

Судді: