Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2020 р. 	Справа № 520/7530/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020, м. Харків по справі № 520/7530/2020
за позовом             ОСОБА_1  
до            Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області                   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати  податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 28.04.2020 року №0053253-5306-2023, яким  визначено суму податкового зобов`язання  за платежем  транспортний податок у розмірі 25000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 задоволено позов.
Визнано протиправним та скасовано  податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 28.04.2020 року №0053253-5306-2023.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) сплачену суму  судового  збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. за рахунок  бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ - 43143704).
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є власником транспортного засобу марки BMW  Х7 2019 року випуску з об`ємом двигуна  2993 куб. см., дизель, що підтверджується  свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
28 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення №0053253-5306-2023, яким відповідно до п. 267.2, ст. 267 Податкового кодексу України визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок в розмірі 25000,00 грн. за 2020 рік.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування у 2020 році, а отже податкове повідомлення - рішення від 28.04.2020 року №0053253-5306-2023 підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.
Відповідно положень норм названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).
Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1.
Пунктом 267.4 ст. 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст.267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Згідно п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об`єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.
Згідно п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, органи внутрішніх справ зобов`язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об`єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.
Відповідно до п.п. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України сума визначеного транспортного податку фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за     методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального".
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).
Пунктом 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до "Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів", затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403     (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.
Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).
Згідно пункту 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.
Водночас, відповідно до п.4 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 р. № 403, джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо  ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.
Отже, колегія суддів зазначає, що інформацію, що є базою для розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів, який здійснюється Мінекономрозвитку, правомірно збирати за даними прайс-листів виробників (дилерів) автомобілів.
Також колегія суддів зазначає, що є загальновідомими обставинами, що не підлягають доказуванню з огляду на положення ч.3 ст.78 КАС України, що прайс-листи на автомобілі містять дані щодо об`єму двигуна автомобіля як в одиницях виміру «літри», так і «см.куб», при цьому характеристики у літрах завжди визначаються у цілих одиницях.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником транспортного засобу марки BMW  Х7 2019 року випуску з об`ємом двигуна  2993 куб. см., дизель. 
Отже, з огляду на вищевикладене та з огляду на обставини того, що об`єм двигуна автомобіля, що належить позивачу, за даними техпаспорту, зазначений у куб. см. та дорівнює 2993 см. куб., а об`єм двигуна автомобіля, який за середньоринковою вартістю віднесений до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2020 році, визначений у літрах та дорівнює 3,0 літра, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прирівняння вказаних технічних характеристик відповідачем є правомірним, як еквівалентних величин.
Стосовно посилання представника позивача на висновки Верховного Суду по справі  №822/2687/17 від 05.11.2018 року суд зазначає, що зазначена позиція не підлягає врахуванню  під час розгляду даної справи, оскільки пізніше Верховним Судом при розгляді інших справ, зокрема, №819/2377/17 від 29.11.2018, № 804/1912/18 від 21.02.2019, № 2240/2333/18 від 18.04.2019, № 620/3257/18 від 28.05.2019 обставини про об`єм двигуна транспортного засобу, щодо якого виник спір про його віднесення до об`єкта оподаткування транспортним податком, визначений у техпаспорті у см.куб., а Мінекономрозвитку внесений до переліку за об`ємом двигуна у літрах, без врахування десятих та сотих, не були підставою для висновків суду про те, чи є відповідне авто об`єктом оподаткування транспортним податком.  
Крім того, колегія судді взвертає увагу, що не контролюючий орган здійснює округлення показника двигуна, а Мінекономрозвитку. У наданому переліку автомобілів, що є об`єктами оподаткування, всі показники об`єму циліндрів двигуна округлено до десятих, так як 1000 куб.см. є еквівалентом 1 літру, а тому об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2993 куб.см. з урахуванням заокруглення до десятих дорівнює 3,0 куб.см.
Відтак, зазначені доводи представника позивача не можуть вважатися обґрунтованими та належними.
Також колегія суддів зазначає, що станом на 01.01.2020 р. до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку, не віднесено автомобіль марки BMW  Х7. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що  зі змісту вказаного  переліку  вбачається, що  до нього станом на 01.01.2020 р віднесено ВМW Х7 xDrive 30d, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип  пального - дизель, рік випуску - до 1 року   включно (п. 48 переліку) та BMW X7 (G07) SAV X7 M50d, об`єм циліндрів  двигуна 3,0, тип пального  - дизель, рік випуску - до 1 року  включно (п.50 переліку).
Отже, технічні характеристики автомобілів, зазначених у вищевказаному переліку Мінекономіки, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, що свідчить про  обставини того, що автомобіль позивача не входить до переліку автомобілів, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня 2020 звітного року.
Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень,  не надано як до суду першої, так і апеляційної інстанції доказів того, що транспортний засіб BMW  Х7 2019 року випуску з об`ємом двигуна  2993 куб. см., дизель, має середньоринкову вартість понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Також, колегія суддів  наголошує, що відповідно до пп.14.1.220 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України рік виготовлення транспортного засобу - календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних  документах.
Під час судового розгляду справи встановлено, що день та місяць виготовлення транспортного засобу позивача встановити не вбачається можливим, а, відтак, з огляду на вищезазначене, рік виготовлення транспортного засобу позивача слід рахувати з 01.01.2019 року.
Як встановлено судом, належний позивачу на праві власності транспортний засіб 2019 року випуску, а отже як вище було вказано судом рік виготовлення транспортного засобу позивача слід рахувати з 01.01.2019 року.
При цьому, відповідно до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти  років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375     розмірів мінімальної заробітної     плати, встановленої законом на 1 січня 2020 (звітного) року", розміщеного на офіційному веб-сайті     Міністерства економічного розвитку і торгівлі України,  до цього переліку  входять транспортні засоби ВМW Х7 xDrive 30d, об`єм циліндрів двигуна 3,0, тип  пального - дизель, рік випуску - до 1 року включно (п. 48 переліку) та BMW X7 (G07) SAV X7 M50d, об`єм циліндрів  двигуна 3,0, тип пального  - дизель, рік випуску - до 1 року  включно (п.50 переліку).
Таким чином, станом на 01.01.2020 року транспортний засіб позивача  є таким, якому  з року його випуску минуло більше 1 року, а отже слід дійти висновку, що транспортний засіб позивача не входить до вищевказаного переліку та, як наслідок, не є об`єктом оподаткування.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у  постанові від 23.07.2020 року по справі №0340/1781/18.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування у 2020 році, а отже податкове повідомлення - рішення від 28.04.2020 року №0053253-5306-2023 підлягає скасуванню, а тому позов підлягає задоволенню.
Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених     статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2020 по справі № 520/7530/2020  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов