ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 жовтня 2020 року           справа №360/2121/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Ястребової Л.В., Гайдара А.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі  №360/2121/20 (головуючий І інстанції Ірметова О.В.)  за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                               ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області з не виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по справі №360/3444/19,  не виконання виконавчого листа по адміністративній справі №360/3444/19 від 18 березня 2020 року, в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 грн.;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області поновити виконання та виконати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року по справі №360/3444/19 та виконавчого листа по адміністративній справі №360/3444/19 від 18 березня 2020 року, в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що судовим рішенням, яке набрало законної сили стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 38420 грн.
Позивачем отримано виконавчий           лист, який направлено до казначейства для примусового виконання.
Проте, казначейство, повідомивши позивача про прийняття до виконання виконавчого документу, одночасно зазначило  про зупинення ним безспірного списання коштів за вищезазначеним виконавчим листом до 01.01.2021 року.
Така  бездіяльність відповідача є протиправною.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов  в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Судові рішення, які набули законної сили, є обов`язковими для виконання.
Стягнення судових витрат з боржника за судовим рішенням здійснюється відповідними органами казначейства шляхом безпірного списання коштів з рахунків боржника.
Заборони здійснення безспірного списання коштів боржника державних органів або бюджетних установ абзацем 9 ст.2 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» чи іншими нормами законів не встановлювалося. 
Висновок суду першої інстанції, що з моменту набрання чинності законом законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду - зроблений на припущеннях та не підтверджується жодними належними доказами.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року у справі №360/3444/19, зокрема, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384 грн 20 коп (а.с. 5-8).
18 березня 2020 року Луганським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_1 виконавчий лист №360/3444/19 щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції в Одеській області на його користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384 грн 20 коп (а.с. 9).
20 березня 2020 року позивач надіслав на адресу Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області заяву про примусове виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року в частині стягнення на користь позивача судового збору, до якої було додано вказаний виконавчий лист (а.с. 10).
Листом Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №16-08/2211 від 26.03.2020 було запропоновано стягувачу надати до управління судове рішення про виправлення помилки у виконавчому листі Луганського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 по справі №360/3444/19 для подальшого розгляду та прийняття рішення відповідно до вимоги чинного законодавства України (а.с. 11-12).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки увиконавчому листі по справі № 360/3444/19 задоволено частково. 
Виправлено помилку, допущену у виконавчому листі, виданому Луганським окружним адміністративним судом 18 березня 2020 року у справі № 360/3444/19, а саме: у графі «Найменування (для юридичних осіб) або ім`я (П.І.Б. для фізичних осіб) стягувача, місце знаходження (для юридичної особи) або місце проживання (для фізичної особи) стягувача, ідентифікаційний код суб`єкта господарювання стягувача, банківські реквізити (для юридичних осіб), ідентифікаційний номер стягувача (для фізичних осіб платників податків) та інші відомості» вказано правильне найменування стягувача « ОСОБА_1 » (а.с. 14-15).
29 квітня 2020 року позивачем було надіслано листом вих. №2020-29/04 копію вказаної ухвали Луганського окружного адміністративного суду (а.с. 13).
Листом Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області №16-08/3036 від 07.05.2020 повідомлено, що виконавчий лист про стягнення коштів, відповідно до п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників приймається до виконання, але безспірне списання коштів відповідно до пп. 4 п. 13 Порядку №845 зупиняється до 21 січня 2021 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (а.с. 16).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що на момент звернення позивачем до відповідача з відповідним виконавчим листом щодо примусового виконання рішення суду, останній тимчасово позбавлений можливості щодо його виконання, на підставі абз. 9 статті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Оцінка суду.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
На підставі частини першої  статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконанняКонституціїта законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.
Згідно з частинами першою та третьою статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.
Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.
Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до пунктів 1-3 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1280 від 12.10.2011 року (далі-Положення №1280)  Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі Головне управління Казначейства) є територіальними органами Державної казначейської служби України.
Головне управління Казначейства підпорядковане Державній казначейській службі України (далі Казначейство).
Головне управління Казначейства у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства фінансів України, дорученнями Міністра фінансів України (даліМіністр), його першого заступника та заступників, наказами Казначейства, дорученнями Голови Казначейства, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування.
Основним завданням Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.
На підставі підпункту 14 пункту 4 Положення №1280 Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Як визначено частиною першою статті 25 Бюджетного кодексу України  Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Отже, до повноважень органів Казначейства відноситься безспірне списання коштів державного та місцевого бюджетів на підставі рішення суду.
Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Порядок №845).
Відповідно до пункту 2 Порядку №845 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначеніЗаконом України Про виконавче провадження.
Стягувачі - фізичні та юридичні особи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, державні органи (посадові особи) за рішеннями про стягнення коштів в дохід держави.
Згідно до абзацу 1 пункту 24 Положення №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Пунктом 26 Положення №845 визначено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках)
Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку за визначеним кодом економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 28 цього Порядку.
Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. 
В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування (залишки коштів на рахунках), безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів.
Аналіз наведених положень свідчить, що стягнення судових витрат з боржника за судовим рішенням здійснюється відповідними органами Казначейства шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника.
З огляду на викладене є безпідставними доводи апелянта, що стягнення судових витрат не є безспірним списанням коштів.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно частин другої та четвертої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.
Як визначено частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що органи казначейства не є органами примусового виконання рішень, також не є стороною виконавчого провадження, оскільки не здійснюють самостійних заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
З врахуванням зазначеного казначейство є особою, яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів в порядку та в межах повноважень встановлених  Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядком №845.
На підставі пункту 6 Положення №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення), оригінал виконавчого документа, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності), оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
Пунктом 8 Положення №845 визначено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. 
На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер, здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів, повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.
Відповідно до вищезазначених приписів Положення №845 Казначейством прийнята заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення, визначена необхідність  звернення до суду для виправлення описки у виконавчому листі та надання цієї ухвали до казначейства.
29.04.2020 року ОСОБА_1 надіслав до ГУ ДКСУ в Одеській області ухвалу Луганського окружного адміністративного суду про виправлення помилки у виконавчому документів від 22.04.2020 року.  
Згідно пункту 13 Положення №845 зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: 
1)          зупинення судом виконання:
виконавчого документа, 
рішення про стягнення коштів;
2) звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником;
4) наявності інших передбачених законом обставин.
З 18 квітня 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", абзацем 9 статті 2 Прикінцевих положень якого встановлено, що тимчасово, з дня набрання чинності цим Законом до 1 січня 2021 року, не застосовуються такі норми Бюджетного кодексу України, зокрема, частина перша статті 25 Бюджетного кодексу України, щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Таким чином, з моменту набрання чинності вказаним законом законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Оскільки органи казначейства не є органами примусового виконання рішень та не здійснюють самостійних заходів з примусового виконання рішень,  тому на момент звернення позивача до відповідача з відповідними документами  щодо примусового виконання судового рішення орган казначейства законодавчо був позбавлений можливості виконання рішення суду щодо безспірного списання  бюджетних коштів на користь ОСОБА_1 відповідно  до абз. 9 статті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Суд звертає увагу, що на час прийняття судом першої інстанції рішення  вказані норми Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"  були чинними, не скасованими, у визначеному законодавством порядку не визнавалися неконституційними.
Отже, казначейством правомірно, у відповідності до пп.4 п.13 Положення 845, зупинено безспірне списання коштів, а саме - за наявності інших передбачених законом обставин, що спростовує доводи апелянта щодо помилковості висновків суду першої інстанції, що з моменту набрання чинності законом законодавець тимчасово зупинив повноваження органів казначейської служби щодо здійснення безспірного списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Зазначене обумовлює правильність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі  №360/2121/20 - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року у справі  №360/2121/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття  27 жовтня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                 А.В. Гайдар 

                                                                                          Л.В. Ястребова