ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 р.	Справа № 520/5549/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 19.08.20 року по справі № 520/5549/2020
          за позовом       Приватного акціонерного товариства "Великобурлуцький сироробний завод"  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області               
          про скасування податкового повідомлення - рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Великобурлуцький сироробний завод" (далі за текстом також – позивач, ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі та текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській  області), в якому просило:
- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 листопада 2019 за №00000770402, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 976910,00 грн;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області задекларовану ПРАТ “Великобурлуцький сироробний завод” у податковій звітності з ПДВ суму бюджетного відшкодування в сумі 976910,00 грн зарахувати як сплату податку на прибуток підприємств.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 листопада 2019 за №00000770402, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 976910,00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Великобурлуцький сироробний завод" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 14653,65 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, ГУ ДПС у Харківській  області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки та нормативно - правове обґрунтування вимог апеляційної скарги через викладення тексту норм, покладених в основу прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Водночас, посилається на невірне застосування судом першої інстанції приписів п. 200.1, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України (надалі також – ПК України). Зазначає, що у зв`язку із наявністю у ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод" на момент проведення перевірки податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 976910,00 грн, бюджетному відшкодуванню підлягала сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.12.2018 у справі № 818/123/17.
За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає,  що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Звертає увагу, що твердження відповідача, наведені в апеляційній скарзі, є хибними та спростовуються положеннями чинного законодавства України. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 КАС України.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 18.09.2019 Приватним акціонерним товариством "Великобурлуцький сироробний завод" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2019 року № 9213691371 (з відповідними додатками) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування в сумі 976910,00 грн і зарахування вказаної суми в рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток, що підтверджується копією квитанції № 2 та не заперечується сторонами /а.с. 7-15/.
Фахівцями контролюючого органу відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України, в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних Приватного акціонерного товариства "Великобурлуцький сироробний завод", задекларованих у податковій звітності з ПДВ щодо суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету за податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2019 року № 9213691371, за результатами якої складено акт № 255/20-40-12-02-08/5507436 від 16.10.2019 (надалі також – акт перевірки) /а.с. 16-18/.
За наслідками перевірки контролюючим органом встановлено порушення Приватним акціонерним товариством "Великобурлуцький сироробний завод" вимог п. 200.1, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим контролюючий орган дійшов висновку, що позивач не має права на отримання суми бюджетного відшкодування за серпень 2019 року (від 18.09.2019 за № 9213691371) у сумі 976910,00 грн.
На підставі зазначених висновків контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення № 00000770402 від 08.11.2019, яким у ПрАТ "Великобурлуцький сироробний завод", згідно з п. 200.1, п. 200.4, п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період серпень 2019 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 976910,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням – рішенням, позивач звернувся до суду.
Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 листопада 2019 за № 00000770402, суд першої інстанції виходив із того, що контролюючий орган діяв всупереч встановленого способу зарахування коштів від`ємного значення з ПДВ у рахунок сплати податку на прибуток, який визначено чинним законодавством України, у зв`язку з чим прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2019 за № 00000770402, яким ПАТ "Великобурлуцький сироробний завод" відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 976910,00 грн, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області задекларовану ПРАТ “Великобурлуцький сироробний завод” у податковій звітності з ПДВ суму бюджетного відшкодування в сумі 976910,00 грн зарахувати як сплату податку на прибуток підприємств, суд першої інстанції виходив із їх передчасності.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а відповідач фактично оскаржує рішення суду в частині задоволення позовних вимог.
Отже, в межах апеляційного розгляду надається правова оцінка законності та обґрунтованості рішення суду в частині задоволення позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 08 листопада 2019 за № 00000770402.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам справи, суд виходить з такого.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регулюються статтею 200 Податкового кодексу України.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 ПК України).
Відповідно до п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.
Згідно з п. 200.12 статті 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:
а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;
б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у  податковій декларації  або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);
в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;
г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;
ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".
У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.
У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
З аналізу зазначених вище приписів податкового законодавства вбачається, що абз. "б" п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України передбачена можливість зарахування суми від`ємного значення у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податку з інших платежів лише за умови, що останні сплачуються саме до державного бюджету.
Викладене вище також підтверджується положеннями п. 200.12 статті 200 Податкового кодексу України, зі змісту якого вбачається можливість зарахування за заявою платника податку суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються саме до Державного бюджету України.
Так, відповідно до підпункту 9.1.1 пункту 9.1, пункту 9.3 статті 9 Податкового кодексу України, податок на прибуток підприємств є загальнодержавним податком; зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.
Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.
Частиною 1 статті 5 Бюджетного кодексу України встановлено, що  Бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.
Пунктом 2 частини 2 статті 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України належать, 90 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності, що зараховується до загального фонду державного бюджету в повному обсязі, та податку, визначеного  пунктом 18  частини першої статті 64,  пунктом 1-2  частини першої статті 66 та  пунктом 2  частини першої статті 69 цього Кодексу).
Водночас, п. 17 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України встановлено, що до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, у тому числі, 10 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності та податку, визначеного пунктом 18 цієї частини статті,  пунктом 1-2  частини першої статті 66 та  пунктом 2  частини першої статті 69 цього Кодексу), який зараховується до бюджету міста Києва.
Отже, податок на прибуток приватних підприємств зараховується до складу доходів Державного бюджету України в розмірі 90 % та до загального фонду місцевих бюджетів у розмірі 10 %.
З аналізу викладеного вище вбачається, що наявна у позивача сума бюджетного відшкодування ПДВ частково може бути зарахована в рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств, оскільки останній розподіляється у різних частинах до Державного бюджету України та загального фонду місцевих бюджетів, що, в свою чергу, спростовує висновки контролюючого органу, що право на зарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість виникає лише на сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з платежів, які в повному обсязі сплачуються до державного бюджету України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.12.2018 року у справі № П/811/412/16 та від 06.05.2020 року у справі № 810/3914/16, зазначених судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Разом з тим, за правилами наведених вище норм податкового законодавства, контролюючий орган наділений повноваженнями перевірити можливість відшкодування заявленої платником податків повної суми податку на додану вартість, вираховувати суми, на які платник податку безпідставно заявив право на відшкодування податку, а отже - і приймати відповідне податкове повідомлення-рішення лише з урахуванням встановлених обставин правомірності заяви на відшкодування сум податку на додану вартість.
Як встановлено судовим розглядом, підставою для висновків контролюючого органу про відсутність у позивача права на отримання суми бюджетного відшкодування за серпень 2019 року в сумі 976910,00 грн та прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував акт перевірки із висновками про те, що нормами Податкового кодексу України передбачено право на зарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість лише на сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з платежів, які в повному обсязі сплачуються до державного бюджету України.
Проте, доказів неправомірності самої суми бюджетного відшкодування в розмірі 976910,00 грн відповідачем до матеріалів справи не надано та такої підстави в акті камеральної перевірки також не визначено. Письмові пояснення відповідача щодо перевірки розміру заявленого бюджетного відшкодування, витребувані судом першої інстанції, таких застережень не містять.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що податковий орган діяв всупереч встановленого способу зарахування коштів від`ємного значення з ПДВ у рахунок сплати податку на прибуток, що визначений чинним законодавством України, у зв`язку з чим, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2019 за № 00000770402, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 976910,00 грн, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідач, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів правомірності оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення № 00000770402 від 08.11.2019.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 818/123/17, колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція, а отже, правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 12.12.2018 у справі № П/811/412/16 та від 06.05.2020 у справі № 810/3914/16, мають перевагу у часі.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2020 року по справі № 520/5549/2020  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  05.11.2020 року