ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7128/20                Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н.В.
Провадження № 33/818/841/20        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 листопада 2020 року                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, захисника ОСОБА_1 – адвоката Конопатського М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Конопатського М.М. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1984 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
       Постановою встановлено, що 25.04.2020 року о 01.22год. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 315, ОСОБА_1 керував автомобілем «Міцубісі Лансер», р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою газоаналізатору «Драгер 6820» у присутності двох свідків, результат огляду 1,90 проміле.

       Не погодившись в цим судовим рішенням захисник Конопатський М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем. Зазначає, що огляд з використанням газоаналізатору Драгер проводився двічі, а тому результати цього приладу не можуть бути об`єктивними. Вважає, що працівниками поліції були порушені права ОСОБА_1 , а саме це полягає в тому, що вони не роз`яснили йому його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Вказує на порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того, апелянт просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року, оскільки останній день апеляційного оскарження постанови (31.05.2020 року) припадв на вихідний день, а апеляційна скарга подана захисником на тнаступний робочий день (01.06.2020 року).
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення( ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України ), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
       
       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
       В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисник Конопатський М.М. пояснив, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, однак просить розглядати апеляційну скаргу без його участі, про що надав відповідну заяву.
       Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 268 КУпАп, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні Правил дорожнього руху України.
       Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результаті алкотестеру Драгер 6820, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також на відеоматеріал з бодікамер працівників поліції.
       Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат – проба позитивна 1,90 проміле. (арк. 1)
       З відомостями, які зазначені у цьому протоколі ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до роздруківки газоаналізатора «Драгер» від 25.04.2020 року вбачається, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі складає 1,90 проміле (арк. 4).
З цими відомостями ОСОБА_1 був згоден про що свідчить його власноручний підпис у результаті, а також підпис ОСОБА_1 у графі «з результатом згоден» у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 3).
Крім того, будь-яких заперечень щодо перебування у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не надавав.
Відповідно до письмових пояснень свідків (арк. 5,6) вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер», за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,90 проміле.
Крім того, відповідно до відомостей рапорту поліцейського (арк. 8) вбачається, що автомобіль залишився на місці події, без порушень ПДР, що свідчить про те, що ОСОБА_1 був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом.
       Відповідно до відомостей, які містяться на відеозапису (арк. 9) вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків дійсно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору Драгер, за результатом якого виявлено, що вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі склав 1,90 проміле.
       З цього ж відеозапису об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 визнав, що вживав алкогольні напої, оскільки він святкував свій день народження та погодився з результатом огляду про що поставив свій підпис у роздруківці газоаналізатору та у відповідному акті.
       Поряд з цим, в своїх письмових поясненнях (арк. 7) ОСОБА_1 власноручно зазначив, що його зупинили працівники поліції. Більш того, з відомостей відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 визнає, що саме він керував автомобілем та був зупинений поліцейськими. 
       Отже твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем не відповідає дійсності та розцінюється судом як спосіб захисту.
Стосовно тверджень апелянта щодо несправності газоаналізатора, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер 6820» вбачається, що газоаналізатор необхідно зберігати у спеціальному кейсі та можна перевозити будь-яким видом транспорту.
З відеозапису вбачається, що працівник поліції доставав газоаналізатор з салону поліцейського автомобіля і саме з спеціального кейсу. Отже працівниками поліції не було порушено інструкції його зберігання та перевезення. 
Відповідно до роздруківки газоаналізатора «Драгер» вбачається, що останнє калібрування він проходив у серпні 2019 року, а відповідно до інструкції з експлуатації цього приладу вбачається, що таке калібрування слід проводити один раз на рік, тобто на час проведення огляду ОСОБА_1 цей прилад був у справному стані.
Що стосується різниці температури в роздруківці газоаналізатора та відомостями метеостанції апеляцій суд зазначає, що, оскільки працівники поліції взяли газоаналізатор з салону службового автомобіля, в якому температурні умови об`єктивно могли відрізнятись від поточних погодних умов, та відразу використали цей прилад, що підтверджується відеозаписом подій, тому зазначені розбіжності жодним чином не вплинули на остаточний результат проведеного огляду.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія саме на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З відеозапису вбачається, що після того як ОСОБА_1 у присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, газоаналізатора «Драгер» показав помилку. Працівник поліції замінив мундштук та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд з використанням газоаналізатору «Драгер» повторно. ОСОБА_1 погодився та пройшов огляд, результат – 1,90 проміле. З цим результатом ОСОБА_1 спочатку не був згоден та просив провести огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак згодом ОСОБА_1 погодився з цим результатом.
Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу. 
       Крім того, відповідно до відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 положення ст. 63 Конституції України. Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення, в тому числі, зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. В графі «..підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)» ОСОБА_1 поставив свій підпис, що свідчить про те, що він був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, а також з ст. 268 КУпАП.
       Отже твердження захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП є необґрунтованим та розцінюється судом апеляційної інстанції як спосіб захисту. 
Крім того, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Більш того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з офіційних джерел та надав ним належну правову оцінку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9А Правил дорожнього руху України, та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності. Посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є не обґрунтованими, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Конопатського М.М. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника Конопатського М.М. – залишити без задоволення.
       Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік – залишити без змін. 
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського
апеляційного суду                                                        С.К. Шабельніков