ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 р. 	Справа № 520/10390/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/10390/2020
за позовом        ОСОБА_1  
до      Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради               
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі - Управління, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 пільг у отриманні 50 відсотків знижки на плату за користування житлом та комунальними послугами;
- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради надати ОСОБА_1 пільги у розмірі 50 відсотків знижки за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), починаючи з 22 квітня 2020 року в незалежності від умов, а саме якщо розмір середньомісячного сукупного доходу моєї сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що  позивач з 2008 року є пенсіонером МНС України, та відповідно до ст.22 Закону України "Про пожежну безпеку" від 17.12.1993 року має право на 50 відсоткову знижку плати за житлову площу, комунальні послуги, та паливо. Проте відповідачем протиправно не надано ОСОБА_1 вказані пільги.  
Відповідач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивач залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , з 2008 року, є пенсіонером МНС України відповідно до вимог ст. 22 Закону України "Про пожежну безпеку", у зв`язку з чим на підставі ст. 120 Кодексу цивільного захисту України він має мають право на знижку у розмірі 50% плати за користування комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), та паливо.
Позивач зазначив, що з 2013 року йому перестала нараховуватись 50 відсоткова знижка плати за жилу площу, комунальні послуги.
У зв`язку з чим, позивач звернувся зі скаргою до КП "Харківські теплові мережі" та отримав відповідь, що з 01.07.2013 року набрав чинності Кодекс цивільного захисті України, згідно перехідними положеннями якого втратив чинності і Закон України "Про пожежну безпеку" та "Про цивільну оборону України", згідно якими позивач мав право на користування 50% пільгою. 
Також, КП "Харківські теплові мережі" повідомило позивача, що у разі включення його Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківського міській ради до Реєстру по відшкодуванню пільг, нарахування за послуги за теплопостачання будуть проводитися з урахуванням 50% пільги.
Тому, позивач звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області з метою отримання нової довідки про пільги на комунальні послуги, але отримав відмову. 
Для захисту своїх прав позивач звернувся до суду.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року по справі №820/9519/15 - визнані незаконними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо відмови позивачу у видачі довідки на п`ятдесяти відсоткову знижку за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області видати позивачу довідку встановленого зразка на п`ятдесяти відсоткову знижку плати за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо.
21 жовтня 2015 позивач отримав довідку пенсіонера служби цивільного захисту про право на 50 відсоткову пільгу знижку плати за користуванням житлом, комунальні послуги.
Як вбачається з позовної заяви відповідно до " Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року №117 (зі змінами), інформація про ОСОБА_1 внесена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги за категорією "працівник служби цивільного захисту на пенсії".
Як зазначив позивач, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою відновити пільгу яку має, надавав документи, які зазначали працівники відповідача, але отримував відмови.
22.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою надати 50 % знижку плати за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо.
25.05.2020 року позивач отримав листа від відповідача №06-3878, в якому відповідач зазначив, що пільги для працівників служби цивільного захисту на пенсії надаються відповідно до статті 120 Кодексу цивільного захисту України. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся захистом своїх прав позивач до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з 2017 року та по теперішній час ОСОБА_1 не звертався до Управління із декларацією та довідками про доходи, для надання родині позивача пільг на житлово-комунальні послуги в розмірі 50 відсотків на сьогоднішній день відсутні законодавчі підстави.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно із статтею 16 Закону України "Про пожежну безпеку" в редакції від 1 жовтня 2002 року, державна пожежна охорона формується на базі існуючих воєнізованої та професійної пожежної охорони органів внутрішніх справ України, входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і здійснює державний пожежний нагляд.
У тексті Закону слова "Міністерство внутрішніх справ України", "Міністр внутрішніх справ України" та "органів державної виконавчої влади" в усіх відмінках замінено відповідно словами "Міністерство України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи", "Міністр України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи" та "органів виконавчої влади" у відповідних відмінках згідно із      Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" від 18 вересня 2003 року № 1181-IV.
Згідно статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" держава гарантує соціальний захист. Особовому складу державної пожежної охорони та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за жилу площу, комунальні послуги, а також паливо.
За особами рядового та начальницького складу державної пожежної охорони, звільненими зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років, зберігається право на пільги відповідно до цього Закону.
В рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року у справі № 8-рп/99 зазначено, що Україна як соціальна держава взяла на себе зобов`язання щодо соціального захисту громадянина, забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, тощо. Позбавлення членів сім`ї працівника міліції чи особового складу державної пожежної охорони права на житлово-комунальні пільги, якими вони користувались протягом усього періоду перебування останнього на службі в міліції чи державній пожежній охороні, у разі його звільнення за віком, через хворобу чи за вислугою років означало б не лише суттєве обмеження прав особи, звуження їх змісту та обсягу, а й дискримінацію непрацездатних, приниження людини, зневаження її честі й гідності, повагу до яких закріплено на конституційному рівню.
3 1 липня 2013 року введено в дію Кодекс цивільного захисту України.
Відповідно до частини 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" втратили чинність      закони України "Про пожежну безпеку" та "Про правові засади цивільного захисту".
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 120 Кодексу цивільного захисту України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) знижка у розмірі 50 відсотків плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) у жилих будинках незалежно від форми власності у межах норм споживання, передбачених законодавством, та вартості палива, у тому числі рідкого, у межах встановлених норм для осіб, які проживають у будинках, що не мають централізованого опалення, надається, зокрема, особам, звільненим із служби цивільного захисту за віком, через хворобу або за вислугою років, та які стали інвалідами під час виконання службових обов`язків, та членам їхніх сімей.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року внесені зміни до вказаної статті та            частиною другою передбачено, що пільги, передбачені частиною першою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідач у своєму відзиві посилається на розмір сукупного доходу сім`ї позивача, як підставу для відмови у наданні вищевказаних пільг позивачу, згідно вимог ст.120 Кодексу цивільного захисту України.
Суд зазначає, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VІІІ (далі - Закон №76) Кабінетом Міністрів України 4 червня 2015 року прийнято Постанову №389, якою затверджено Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, який набрав чинності з 1 липня 2015 року (далі Порядок №389).
Вказаним Порядком №389 визначено механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, а також послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами.
Суд зазначає, що передбачені законами соціально-економічні права, зокрема пільги на сплату комунальних послуг із 50% знижкою не є абсолютними та механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема із прийняттям та набранням чинності нормативно-правових актів.
Пунктами 8 та 9 вищевказаного Порядку передбачено, що для визначення права на отримання пільг, пільговики подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за встановленою формою, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.
Згідно пункту 5 Порядку, до сукупного доходу сім`ї пільговика включаються нараховані: пенсія; заробітна плата; грошове забезпечення; стипендія; соціальна допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми власності); доходи від підприємницької діяльності; допомога по безробіттю та інші виплати, що здійснюються фондами соціального страхування.
Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом десяти днів з дня отримання інформації, визначає середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім`ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї.
Як вбачається з  наданих позивачем 13.11.2015 року копій довідок про доходи ОСОБА_1 та доходи дружини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї за період з 01.05.2015 до 31.10.2015 року в розрахунку на одну особу становив 4557 грн 70 коп та перевищував величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (в 2015 році - 1710 грн.). Виходячи з вищевикладеного, в наданні пільг на житлово-комунальні послуги було відмовлено.
Згідно наданих позивачем 30.11.2016 року декларації та довідок про доходи членів родини, розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї за період з 01.05.2016 до 31.10.2016 року в розрахунку на одну особу становив 3970 грн. 92 коп. та перевищував величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (в 2016 році - 1930 грн.), тому в наданні пільг на житлово-комунальні послуги повторно було відмовлено.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що з 2017 року та по теперішній час ОСОБА_1 не звертався до Управління із декларацією та довідками про доходи, для надання родині позивача пільг на житлово-комунальні послуги в розмірі 50 відсотків на сьогоднішній день відсутні законодавчі підстави.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 по справі № 520/10390/2020 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій