ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Постанова
Іменем України
02 грудня 2020 року м. Херсон
справа № 766/21208/17
провадження № 22-ц/819/1794/20
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів: Кузнєцової О.А., Семиженка Г.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на  ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31  липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Прохоренко В.В., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Нікодон Ольги Олександрівни, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Об`єднання співвласників багато квартирного будинку «Гірського 18» про скасування рішення державного реєстратора,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і ухвали суду першої інстанції
У грудні 2017 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом.
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2018 року застосовано заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборону органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статуних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .

30 липня 2020 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Петрової О.О. надійшла заява про зустрічне забезпечення позову, в якій представник відповідача просила застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 30 000,00 грн. В обґрунтування заяви представник зазначала, що вжиття судом заходів забезпечення позову, відповідно до постанови Апеляційного суду Херсонської області від 18.04.2018 року, спричинило ОСОБА_2 збитки у сумі 30 000 грн оскільки, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір купівлі-продажу від 03.04.2018 року, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалася здійснити відчуження належної їй квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 у строки до 01.06.2018 року. У разі не укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу у строки до 01.06.2018 року із вини продавця, вона буде вимушена повернути отримані грошові кошти та штраф у розмірі 30 000 грн. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 не мала змоги у встановлені строки укласти із покупцем договір купівлі-продажу через наявність арешту, накладеного ухвалою від 18.04.2018 року, вона була вимушена повернути отримані нею 300 000 грн та штраф у сумі 30 000 грн. Таким чином їй були спричинені збитки у сумі 30 000 грн.

Ухвалою Херсонського міського Херсонської області від 31 липня 2020 року заяву задоволено. Зобов`язано позивача – ОСОБА_1 , внести протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Херсонській області грошові кошти в сумі 30 000,00 гривень в якості забезпечення відшкодування збитків відповідача відповідно до вимог ч. 4 ст. 154 ЦПК України. Роз`яснено, що у разі ненадання ОСОБА_1 , у встановлений судом строк доказів виконання зустрічного зобов`язання ухвали про забезпечення позову та зустрічне забезпечення будуть скасовані.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів зустрічного забезпечення може завдати суттєві збитки відповідачу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, посилається на те, що судом не враховано, що ОСОБА_2 не надала доказів існування ризику спричинення збитків вжитими заходами забезпечення позову, оскільки сплата штрафу не є збитками в розумінні ч.2 ст.22, ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України, оскільки сплата штрафу, на яку посилається ОСОБА_2 не відновлює порушеного права, яке ОСОБА_2 пов`язує із вжиттям заходів забезпечення позову, а є неустойкою. Крім того, зазначає про те, що наданий відповідачем попередній договір є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Заперечень на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 2 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах, зокрема, п.5 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За вказаних обставин, виходячи з положень ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною третьою статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
У відповідності до частини 4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).
Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.
Звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову заявник обґрунтувала її тим, що у зв`язку із забезпеченням позову, а саме накладенням арешту на квартиру,  ОСОБА_2  повинна була сплатити штраф у сумі 30000 грн у зв`язку із невиконанням нею умов попереднього договору купівлі-продажу вказаної квартири.
Задовольняючи заяву про зустрічне забезпечення позову, суд виходив з того, що відповідачкою надано суду належні докази на підтвердження факту понесення нею збитків у вигляді сплати штрафу за невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до ч.1, 4 ст.635ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому(основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що невстановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок невстановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.
Згідно з ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Слід зазначити про те, що суд першої інстанції не здійснив належної правової оцінки та дослідження наданих представником відповідача ОСОБА_6 доказів щодо укладення зазначеного попереднього договору купівлі-продажу на предмет їх належності та достатності, оскільки як вбачається з наданої представником відповідача копією попереднього договору купівлі-продажу від 03.04.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , сторони не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору, встановленої ст.657 ЦК України, що свідчить про його нікчемність.
За викладених обставин, оскаржувану ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона як така, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31  липня 2020 року скасувати, постановити нову.
У задоволенні заяви ОСОБА_6 , яка діє від імені ОСОБА_2 , про зустрічне забезпечення позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                                     С.В. Радченко

Судді:                                                                                                                О.А. Кузнєцова 

                                                                                                                          Г.В. Семиженко