УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 520/9051/18
адміністративне провадження № К/9901/19076/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Соколова В.М.
перевірив касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від             12     лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №520/9051/18 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і неправомірними дій та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України, в якому просив:
- визнати протиправними та неправомірними дії з приводу винесення наказу №865-о від 10 вересня 2018 року щодо призначення полковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби протиправним та неправомірним;
- скасувати наказ від 10 вересня 2018 року №865-о.
12 лютого 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20     листопада 2019 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України     від 10 вересня 2018 року №865-о.
В решті вимог - позов залишено без задоволення.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 серпня 2020 року.
10 серпня 2020 року ухвалою Верховного Суду зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав, на яких подано касаційну скаргу, із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав), з належним її обґрунтуванням, та доказів на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень.
Вказана ухвала Суду направлена відповідачу поштою, однак конверт з копією ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2020 року повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
02 жовтня 2020 року відповідачу повторно направлена ухвала про залишення касаційної скарги без руху та вручена адресату 06 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідним записом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 
На виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду відповідачем подана заява про усунення недоліків касаційної скарги, яка зареєстрована у Верховному Суді               22     жовтня 2020 року.
У вказаній заяві відповідач посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу. 
Відповідач у касаційній скарзі лише обмежився цитуванням пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, однак ним не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної приписами вказаної норми КАС України, тобто не зазначено підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначених частинами другою і третьою статті 353 КАС України.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, у касаційній скарзі та у заяві про усунення недоліків касаційної скарги відповідачем не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Щодо клопотання про поновлення строку, то заявник касаційної скарги зазначає ті ж підстави, яким надавалася оцінка в ухвалі Верховного Суду від 10 серпня 2020 року. Відтак, недоліки касаційної скарги в частині надання доказів на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень також не виконані.
Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали відповідач не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху. 
За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Крім того, Суд зазначає, що заява про усунення недоліків касаційної скарги подана представником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Т. Біленко, яка не підтверддила свої повноваження на підписання такої заяви.
Частинами першою, третьою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до норм Конституції України та КАС України, представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01 січня 2020 року.
Пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Виходячи з положень частини третьої статті 55 КАС України самопредставництво Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України у справі може здійснюватися визначеним у цій нормі процесуального законодавства колом осіб. 
Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності). При цьому, мається на увазі положення органу (юридичної особи), а не його структурного підрозділу.
Касаційна скарга підписана представником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Т. Біленко, яка діє на підставі довіреності від  12 червня 2020 року № 428/28-10-08-03.
Разом з тим, вказаний документи не містять відомостей щодо можливості здійснення Т. Біленко самопредставництва Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.
Відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також не містять інформації щодо можливості Т. Біленко  здійснювати самопредставництво Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України.
Також, до касаційної скарги не додано доказів на підтвердження здійснення                        Т. Біленко  повноважень адвоката.
Враховуючи, що документи, які підтверджують, що Т. Біленко є діючим адвокатом або особою, яка діє відповідно до Закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), на підставі яких вона здійснює самопредставництво Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України відсутні, а також те, що відповідач не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись статтями 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від                            20 листопада 2019 року у справі №520/9051/18 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і неправомірними дій та скасування наказу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Шевцова
Судді                                                                                          Н.А. Данилевич                    
                                                                                          В.М. Соколов