ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року	Львів	Справа № 260/68/20 пров. № А/857/5270/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області  про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Ващилін Р.О.,
справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження,
місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №137 від 27.11.2019 р. про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 трудовий стаж роботи на посаді фельдшера здоровпункту при ПАТ "Іршавське АТП-12143" з 13.09.1989 р. по 30.06.1990 р. та при Виноградівському автотранспортному підприємстві - 12144 з 01.07.1990 р. по 23.10.1990 р., що разом складає 1 рік 1 місяць та 10 днів та дає право на призначення пенсії за вислугу років за заявою від 04 вересня 2019 року, призначити, провести нарахування та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що усі документи про трудову діяльність ОСОБА_1 за спірний період свідчать тільки про те, що така особа працювала на посаді фельдшера на автотранспортних підприємствах Іршавське АТП - 12143 та Виноградівське АТП - 12144. На думку суду першої інстанції, одна тільки належність назви посади особи до Переліку №1397 не надає такій права на зарахування періоду роботи на будь-якому підприємстві, установі, організації, незалежно від галузі діяльності такого в структурі національної економіки, до спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що період 13.09.1989-23.10.1990 має зараховуватись до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, оскільки припадає на час, коли положення про обов`язкову акредитацію закладів охорони здоров`я ще не діяло. Вказує, що посада фельдшера передбачена Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін. 
В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 04 вересня 2019 року звернувся до Виноградівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», долучивши до такої, серед іншого, трудову книжку НОМЕР_2 , пільгову довідку №371/06 від 15.09.2016 р., видану Виноградівською районною лікарнею, та довідку ПАТ «Іршавське автотранспортне підприємство - 12143» №15 від 02.09.2019 р.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №653/Ф-99-01 від 04.10.2019 р. ОСОБА_1 повідомлено, що для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідним є наявність 26 років 6 місяців спеціального стаж роботи. Разом з тим, до спеціального стажу згідно з положеннями Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 р. №385, період роботи у пунктах охорони здоров`я, що створюються на підприємствах та не входять до складу поліклініки або амбулаторії, не  включається. Тому з метою встановлення факту підпорядкованості Іршавського АТП-12143 та Виноградівського АТП - 12144, працівниками Виноградівського відділу буде проведено зустрічну перевірку, за результатами якої буде прийнято відповідне рішення. 
11 жовтня 2019 року посадовими особами ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перевірку ПАТ «Іршавське АТП-12143» з питань достовірності видачі довідки про стаж роботи №15 від 02.09.2019 р. за період з 13.09.1989 р. по 30.06.1990 р. громадянину ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №151 від 11.10.2019 р. Відповідно до висновків акту перевірки, підтвердити достовірність всіх даних, що знаходяться в довідці неможливо, оскільки накази про прийняття та звільнення за період роботи з 1989 по 1990 р. та інші первинні документи відповідальними особами підприємства не надано. Окрім того, віднесення даної організації до поліклінічно-амбулаторних закладів, що дає право на пенсію за вислугу років, підтвердити неможливо, оскільки документи відсутні. 
Зазначені висновки узгоджуються з письмовими поясненнями №18 від 11.10.2019 р., наданими директором ПАТ «Іршавське АТП-12143» під час проведення зустрічної перевірки. 
Окрім того, 21 жовтня 2019 року посадовими особами ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перевірку ТОВ «Виноградівське АТП-12144» з питань достовірності видачі архівної довідки про підтвердження стажу роботи №20 від 10.09.2019 р. громадянину ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №598 від 21.10.2019 р. Так, під час перевірки виявлено розбіжності з первинними документами, а саме, номер наказу на звільнення не співпадає з первинними документами. Окрім того, відомостей щодо віднесення такої організації чи здоровпункту при ній до поліклінічно-амбулаторних закладів не виявлено.
З метою встановлення факту віднесення одиниці фельдшера при Виноградівському АТП-12144 за період з 01.07.1990 р. по 23.10.1990 р. до складу Виноградівської районної лікарні, Виноградівським відділом скеровано запит №38479/02.04 від 28.10.2019 р. до Виноградіської районної лікарні.
Листом від 15.11.2019 р. №898/02 у відповідь на зазначене звернення КП «Виноградіська районна лікарня» повідомило про те, що одиниця фельдшера при Виноградівському АТП-12144 за період з 01.07.1990 р. по 23.10.1990 р. у структурі Виноградівської районної лікарні передбачена не була.
З аналогічним зверненням щодо віднесення одиниці фельдшера при Іршавському АТП-12143 за період з вересня 1989 р. по червень 1990 р. до складу Іршавської районної лікарні, Виноградівським відділом скеровано запит №38474/02.04 від 28.10.2019 р. до Іршавської районної лікарні, однак відповіді отримано не було. 
У зв`язку з невстановленням факту віднесення одиниці фельдшера в здоровпунктах ТОВ «Виноградівське АТП-12144» та ПАТ «Іршавське АТП-12143» до складу поліклінічно-амбулаторних закладів, орган Пенсійного фонду України дійшов висновку, що підстав для зарахування періоду роботи на таких до спеціального страхового стажу нема. Тому, враховуючи відсутність станом на день звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою 26 років 6 місяців спеціального страхового стажу, відповідно до протоколу №07220002136 від 27.11.2019 р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, про що заявника повідомлено рішенням №137 від 27.11.2019 р.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що   відповідно до вимог пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1191 від 23.11.2011 був затверджений Порядок обчислення страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату   грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (ЗП України, 1994 р., N 4, ст. 70; Офіційний вісник України, 2002 р., N 39, ст. 1820; 2004 р., N 46, ст. 3052) (абзац 2).
Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що необхідною умовою для отримання особою грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, є наявність у неї спеціального страхового стажу, а саме, для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
У свою чергу, пункт "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначає, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.
Розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) наступних закладів охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
При цьому, за змістом примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
На момент роботи позивача протягом спірних періодів, які не визнаються відповідачем, діяла Постанова Ради Міністрів СРСР "Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства" від 17.12.1959 №1397, якою був затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пунктом 1 розділу 2 цього Переліку закріплено, що право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори, які працювали в наступних лікувально-профілактичних закладах, закладах охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичних установах: лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії; амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З наведеного випливає, що необхідність встановлювати наявність чи відсутність трудового стажу на тій чи іншій посаді виникає лише за відсутності запису в трудовій книжці, к основного документа, що підтверджує стаж роботи.
Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача, така містить записи про роботу позивача протягом спірних періодів на відповідних посадах, зокрема 13.09.1989 р. він був прийнятий фельдшером в Виноградівську а/к при ПАТ "Іршавське АТП-12143", 30.06.1990 р. був переведений у Виноградівське АТП - 12144, та пізніше знову був прийнятий фельдшером в ПАТ "Іршавське АТП-12143", де пропрацював з 01.07.1990 р. по 23.10.1990 р. (а.с. 23).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність надання позивачем інформації щодо організаційної структури вказаних підприємств, що б підтверджували наявність в їх складі здоровпункту, медичного кабінету, фельдшерського пункту або іншої структурної одиниці охорони здоров`я, яка б відносилася до закладів, передбачених Переліком №1397, оскільки такі не містяться в матеріалах справи.
Слід зазначити, що чинне законодавство не містить жодних прямих застережень щодо покладення на особу, яка звертається за призначенням пенсії, обов`язку надавати докази, яким б підтверджувався факт наявності тієї чи іншої посади в структурі підприємств.
Враховуючи вищенаведене, відмова відповідача у зарахуванні до спеціального стажу позивачу періодів його роботи на посаді фельдшера є протиправною, оскільки перебування позивача на такій посаді підтверджується записами у його трудовій книжці.
Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -           

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 260/68/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №137 від 27.11.2019 р. про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 20453063) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , трудовий стаж роботи на посаді фельдшера здоровпункту при ПАТ "Іршавське АТП-12143" з 13.09.1989 р. по 30.06.1990 р. та при Виноградівському автотранспортному підприємстві - 12144 з 01.07.1990 р. по 23.10.1990 р., що разом складає 1 рік 1 місяць та 10 днів та дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 07.12.2020 року