ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7569/20 Справа № 199/1037/20 	  	Головуючий у першій інстанції: Руденко В.В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди, - 

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у листі за вих.№4934/1001 від 06.02.2020 року директор AT ДТЕК Ю.О. Паршин повідомив позивача, що у січні 2020 року відповідач відключив електроживлення квартири, де проживає позивач: АДРЕСА_1 . У виправдання таких дій представник відповідача послався на акт №011898. В січні 2020 року електроживлення було відключено повторно, оскільки ще з 20.04.2016 року відбулося припинення живлення квартири за нібито не допуск до приладів обліку. При цьому, позивач зазначає, що представник відповідача посилається як на підставу відключення у 2016 році на п.7.5.2 ПКЕЕ (Правил користування електричною енергією), тоді як у ПКЕЕ немає такого пункту, а в редакції ПКЕЕ станом на 20.04.2016 року така підстава відсутня для відключення як не допуск до приладу обліку. Позивач зазначає, що п.7.5.2 є лише у Правилах роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 312, які є чинними лише з 2018 року. Згідно приписів п.7.5.2 Правил 312 припинення постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, але, як вважає позивач, відповідач не є електропостачальником у сенсі визначення цього поняття у п.30 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок електричної енергії» - тож на думку позивача, посилання відповідача на приписи п.7.5.2 Правил 312 є неправомірними і свідчить про самоправство відповідача. Позивач наголошує, що завжди допускав представників відповідача для контролю приладу обліку та зняття його показів - про що свідчать відомості, що зазначені в акті №011898, згідно ксерокопії акту, яка є у розпорядженні позивача. В акті, зокрема, зазначені відомості про засіб комерційного обліку електричної енергії споживача на дату складання акту 18 січня 2020 року і серед цих відомостей зазначенні покази лічильника №032273 станом на 18 січня 2020 року - 017093, а ці покази представники відповідача могли отримати тільки після того, як позивач допустив їх до квартири, де встановлений лічильник №032273, та допустив до самого цього засобу обліку електричної енергії. В ксерокопії акту №011898 відключення електроживлення до квартири зазначено порушення підпункту 5 п.8.4.2 Правил 312. Згідно ж приписів п.8.4.2 Правил 312 здійснюється визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії і здійснюється саме оператором системи на підставі відповідного акта про порушення - тож ні позивач, будь-який інший споживач квартири не міг в принципі порушити ці приписи. В акті №011898 вказано, що облік електричної енергії порушено шляхом самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю відповідача. У п.7.5 Правил 312 відсутні повноваження оператора системи на припинення постачання електричної енергії споживачу з підстав, що споживачем було порушено облік електричної енергії шляхом самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю оператора системи. Позивач зазначає, що неправомірні дії відповідача порушили звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитись від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює йому моральну шкоду. Тому, позивач просив спростувати факти безоблікового споживання електричної енергії за актом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" №011898 від 18.01.2020 року та самовільного підключення електропроводки до електромережі, що не є власністю АТ ДТЕК; відшкодувати позивачу у спосіб, передбачений ч.3 ст.23 ЦК України, а саме у грошовому виразі (грошима), і у розмірі, визначеному самим судом на його розсуд відповідно до норми ч.3 ст.23 ЦК України з врахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду, заподіяну відповідачами неправомірними діями їх працівників.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу; посилається  на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права; ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 25 січня 2019 року та 10 грудня 2019 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» складено акти про недопуск їх до квартири АДРЕСА_1 для заміни засобу комерційного обліку, його технічної перевірки та електроустановок і електропроводки, контролю за рівнем споживання електричної енергії, виконання відключення (а.с.91).
       18 січня 2020 року представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» складено акт про порушення № 011898, в якому зазначено, що у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 , порушено підпункт 5 п.8.4.2 - самовільне підключення після відключення до інших мереж без порушення схеми обліку (а.с.2).
Згідно Протоколу № 07/20 від 25.02.2020 року засідання комісії про розгляду акту про порушення № 011898 від 18.01.2020 року прийнято рішення нарахування провести у відповідності з підпунктом 8.4.11 та за формою 5 ПРРЕЕ зі змінами та доповненнями, виходячи з величини розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії, обчисленої на підставі дозволеної потужності для даної точки обліку, зазначеної в Договорі, за період з 18.07.2019 року по 18.01.2020 року в розмірі 8224,74 грн. - за 3245 кВт*г необлікованої електричної енергії (а.с.96).
Відповідно до паспорта громадянина України, який оглянутий в судовому засіданні судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 з 30.01.1984 року та до цього часу зареєстрований по АДРЕСА_1 ).
Встановлено, що в провадженні судів перебуває цивільна справа за №199/485/20 за позовом ОСОБА_1 до AT "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про визнання незаконними дії відповідачів по від`єднанню 18 січня 2020 р. квартири, де проживає позивач ( АДРЕСА_1 ), від електромережі і припинення, таким чином, надання відповідачем послуг з електро-живлення/розподілу електроенергії до квартири; відшкодуватння позивачу у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 23 ЦК України, а саме у грошовому виразі (грошима), і у розмірі, визначеному самим судом на його розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з урахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду, заподіяну відповідачами неправомірними діями їх працівників; визнання відсутності у позивача боргу перед відповідачами на особовому рахунку НОМЕР_1 , відкритому споживачам квартири відповідачами у їх реєстрах обліку споживачів у базах даних, на момент від`єднання 18 січня 2020 р. квартири від електромережі, визнання у позивача права не сплачувати гроші на вимоги відповідачів за надані ними послуги до 18 січня 2020 р.; відновлення становища, яке існувало до порушення 18 січня 2020 р. права позивача отримувати від відповідачів якісні послуги з розподілу та постачання електричної енергії до квартири; визнання у позивача права, на момент від`єднання 18 січня 2020 р. квартири від електромережі, одержувати від відповідачів якісні послуги з електроживлення/розподілу електроенергії; стягнення з відповідачів пені у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожен день прострочення надання позивачу послуг з електроживлення/розподілу електроенергії; зобов`язання відповідача здійснити дії з перенесення прибору обліку електричної енергії (лічильника), який встановлений в квартирі, за межі квартири та встановити його за межами квартири. У вказаній справі рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено; рішення законної сили не набрало; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2020 року відкрито провадження №22ц-803/6227/20 за апеляційною скаргою позивача. 
Відповідно до ч.ч.6, 10, 19, 20 п.5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.
Згідно п. 8.2.5 ПРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил користування енергією.
Розрахунок збитків, спричинених внаслідок виявлених порушень Правил користування електричною енергією, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕУ від 4 травня 2006 року № 562. 
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії.
Відповідно до п. 8.2.7 Правил, у разі незгоди споживача з фактом безоблікового споживання електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту безоблікового споживання електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Способами захисту суб`єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права; спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. 
Самостійна позовна вимога про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії за актом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" №011898 від 18.01.2020 року та самовільного підключення електропроводки до електромережі - є неналежним та неефективним способом захисту прав і законних інтересів позивача.
Встановлення фактів безоблікового споживання позивачем електричної енергії та самовільного підключення електропроводки до електромережі є предметом доказування у зазначеній вище цивільній справі за №199/485/20 за позовом ОСОБА_1  до  AT "ДТЕК  Дніпровські електромережі" та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про  визнання незаконними дії відповідачів по від`єднанню 18 січня 2020 р. квартири  від електромережі і припинення надання відповідачем послуг з електроживлення/розподілу електроенергії; відновлення становища, яке існувало до порушення 18 січня 2020 р. права позивача отримувати від відповідачів  послуги з розподілу та постачання електричної енергії до квартири та інш.  Позов у  справі №199/485/20 стосується тих самих обставин на які позивач посилається у справі, що розглядається та, зокрема, акту №011898 від 18.01.2020 року, який складений представниками АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». У вказаній справі №199/485/20 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2020 року у задоволенні позову відмовлено; рішення законної сили не набрало; ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.07.2020 року у справі №199/485/20 відкрито провадження №22ц-803/6227/20 за апеляційною скаргою позивача. 
З урахуванням наведеного вище, позовна вимога ОСОБА_1 про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення електропроводки до електромережі - задоволенню не підлягає. 
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
Враховуючи, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди  є похідною від  позовної вимоги про спростування фактів, яка не підлягає задоволенню; встановивши безпідставність  тверджень позивача щодо заподіяння йому відповідачем  моральної шкоди, - колегія дійшла висновку, що місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні  позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. 
Розглядаючи справу в межах змісту позовних вимог та доводів апеляційної скарги позивача, колегія зветрає увагу, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року справу №199/1037/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди, прийнято до розгляду, відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін; ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про виклик свідків та витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про спростування фактів безоблікового споживання електричної енергії та самовільного підключення до електромережі, відшкодування моральної шкоди.
Доводи апелянта щодо непогодження із зазначеними вище ухвалами, твердження про наявність підстав для призначення місцевим судом даної цивільної справи до розгляду в порядку  позовного провадження з  викликом у судове засідання учасників процесу, для задоволення клопотань позивача про виклик свідків та витребування доказів, -  не спростовують правильність оскаржуваного рішення місцевого суду від 06 липня 2020 року, враховуючи, що позивачем обрано  неналежний спосіб захисту; вищевказані ухвали місцевого суду не суперечать  змісту норм Цивільного процесуального кодексу України.  
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням викладеного, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді