Справа № 466/4613/17                                Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І. 
Провадження № 22-ц/811/2072/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 16

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Приколоти Т.І., Левика Я.А.
за участі секретаря: Фейір К.О.
                      з участю:  ОСОБА_1  та її представника ОСОБА_2 , представника Львівської міської ради  Цап П.М., розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.Львові  цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 , подану в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб – Львівської міської ради, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, який в подальшому уточнили та остаточно просили: встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розміщені житловий будинок АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_2 , в межах визначених у Першому варіанті порядку користування площею 816 кв.м (поза межами червоних ліній) та площею 129 кв.м (в межах червоних ліній) Висновку від 05 квітня 2018 року за №28/02/18, а саме: щодо встановлення порядку користування земельної ділянки площею 816 кв.м та визначити наступний порядок користування: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 (79/100) ідеальних часток з такими геоментричними розмірами по периметру (жовтий колір додатку №2 до висновку, за ходом годинникової стрілки): 8.87; 19.06; 4,94; 2.45; 8.62; 17.33; 15.26; 3.02; 24.57; 4.03; 11.37; 15.78 м.п. загальною площею 644,64 кв.м; ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (22/100) ідеальних часток з такими геометричними розмірами по периметру (синій колір додатку №2 до висновку за ходом годинникової стрілки): 11.62; 15.78; 11.37; 14.15 м.п. загальною площею 171,36 кв.м.
Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 129 кв.м визначити наступний порядок користування: ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 (21/100) ідеальних часток з такими геометричними розмірами по периметру (синій колір додатку №2 до висновку за ходом годинникової стрілки): 4.18; 5.66; 6.30; 4.96 м.п. загальною площею 27.09 кв.м.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржили ОСОБА_3 , в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
В апеляційній скарзі посилаються на те, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачі та відповідачі не є співвласниками будинку, а тому поділ земельної ділянки згідно висновку експертизи є неможливим. 
Такий висновок суду є помилковим, оскільки суд не врахував, що предметом даного спору є встановлення порядку користування спільною для позивачів та відповідачів земельною ділянкою, а не спір щодо визначення меж при виготовленні технічної документації на землю для подальшої її приватизації. 
Судом не взято до уваги, що до розподілу на два окремі будинки, які мають спільну стіну, будинок позивачів і відповідачів був одним цілим об`єктом нерухомості, який знаходиться на спільній земельній ділянці.
Крім цього, суд дійшов хибного висновку, що порядок користування спірною земельною ділянкою встановлений у 1955 році, оскільки в матеріалах справи відсутній будь-який договір з приводу порядку користування спірною земельною ділянкою.
Суд, взявши до уваги талон – повідомлення ОСОБА_1 ігнорує заяву ОСОБА_3 до Шевченківського ВП від 10 квітня 2017 року про захоплення земельної ділянки шляхом встановлення паркану. 
Судом не враховано, що за загальним правилом закріпленим у ст.120 ЗК України, особа,яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При вирішенні даного спору, суд повинен був виходити з розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. 
Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку, якщо ж погодженого порядку немає то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласників у нерухомому майні та забезпечення вільного користування кожним із співвласників належним йому майном. 
Суд не надав правової оцінки доказам наданих позивачами та дійшов помилкового висновку про відмову у позові.
Просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково.
В судове засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.
13 жовтня 2020 року в розпорядження апеляційного суду поступило клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи через погіршення ситуації з COWID – 19.
Також 13 жовтня 2020 року в розпорядження апеляційного суду поступило клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи через погіршення стану її здоров`я і через хворобу.
У той же день, 13 жовтня 2020 року поступило клопотання від адвоката Чопорової Н.В. про відкладення розгляду справи, через неможливість явки в судове засідання її довірительки ОСОБА_3 
15 жовтня 2020 року до апеляційного суду поступило клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи через погіршення ситуації з COVID – 19.
Аналогічне за змістом клопотання про відкладення розгляду справи 15 жовтня 2020 року надійшло від позивачки ОСОБА_8 .
Зазначені клопотання відхилені колегією суддів, оскільки адаптивний карантин, який на даний час встановлений в Україні, дає можливість при забезпеченні соціальної дистанції брати участь в судових засіданнях.
Що стосується клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи через погіршення стану її здоров`я, то таке також не може бути задоволеним, оскільки позивачка не позбавлена була приймати участь у розгляді справи через свого представника – адвоката Чопорову Н.В.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). 
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи (справа у провадженні судів з червня 2017 року), колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без участі представника ОСОБА_14 .
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , щодо заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11квітня 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності та на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 192,8 кв.м.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05 грудня 2016 року ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 належить на праві приватної спільної сумісної власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 52,8 кв.м.
Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Згідно з рішенням виконкому Львівської міської Ради депутатів трудящих №152 від 05.02.1954 року будинку АДРЕСА_2 залишено в користуванні земельну ділянку, площею 812,50 кв.м.
Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.01.2015 року про присвоєння поштової адреси квартирі АДРЕСА_3 ; квартирі АДРЕСА_4 ,загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м. залишено поштову адресу: АДРЕСА_2 .
При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.
Якщо суд встановить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд встановлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Позивачі просять встановити порядок користування земельною ділянко, відповідно до варіанту 1 висновку експерта №28/03/18 від 27.04.2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи.
Відповідно до вищезазначеного висновку технічно можливо розділити земельну ділянку площею 816 кв.м. та встановити порядок користування земельною ділянкою площею 129 кв.м пропорційно до часток осіб у праві власності житлових будинків розміщених на цій ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 88 Земельного кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди – у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння і користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 є окремими житловими будинками, право на які набувалося сторонами по справі з різних підстав.
Зокрема, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права з індексним номером 84811712 власності вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1331, виданого 14 липня 2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. та на підставі Розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської №06 від 13 січня 2015 року, ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/7 частка житлового будинку АДРЕСА_2 . А з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права з індексним номером 84811512 вбачається, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого 12. серпня 2013 року Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції та на підставі Розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської №06 від 13 січня 2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить 6/7 частки житлового будинку АДРЕСА_2 .
Натомість, право власності ОСОБА_15 та її неповнолітніх дітей на житловий будинок АДРЕСА_2 отримано на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 05 грудня 2016 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради.
Відтак, з вищенаведеного вбачається, що сторони по справі не є співвласниками одного будинку.
Більше того, з викопіювання з плану земельних ділянок видно межу між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .
Враховуючи те, що експерт при складанні висновку розраховував можливий поділ земельної ділянки відповідно до часток співвласників, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги такий висновок, оскільки, сторони по справі не є співвласниками житлового будинку. Вони є власниками різних житлових будинків.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вчинила самозахоплення земельної ділянки не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки ухвалою Львівської міської ради від 29 червня 2017 року №2253 ОСОБА_1 отримала дозвіл на виготовлення документації із землеустрою.
Відповідно до ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Таким чином беззаперечно встановлено, що сторони не є співвласниками одного будинку, а відтак, встановити порядок користування земельною ділянкою не виявляється за можливе, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 суд першої інстанції обґрунтовано відмовив.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова 23 червня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 28 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Приколота Т.І.

Левик Я.А.