П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3834/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
за участю секретаря Ішханяна Р.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 31.07.2020р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступник ГУ ДПС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень та наказу, - 

В С Т А Н О В И В:
05.05.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступник - ГУ ДПС в Одеській області), в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС в Одеській області від 11.02.2019р. №993 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 22.03.2019р. №00121304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.44.3 ст.44 ПК України щодо незабезпечення зберігання первинних облікових документів нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 22.03.2019р. №00131304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.223.2 ст.223 ПК України щодо неподання декларації акцизного податку у липні 2016р., серпні 2016р. та грудні 2017р. нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС Одеській області від 22.03.2019р. №00141304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 ПК України щодо заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 39213,05 грн., нараховано до сплати 39213,05 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 9803,26 грн., а всього: 49016,31 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС Одеській області від 22.03.2019р. №00151304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України щодо несвоєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р. нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС Одеській області від 22.03.2019р. №00161304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, п.16-1 підрозділу 10 розділу X ПК України та заниження суми військового збору від підприємницької діяльності що підлягає сплаті до бюджету у сумі 15042,56 грн., нараховано до сплати 15042,56 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 3760,64 грн., а всього: 18803,2 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС Одеській області від 22.03.2019р. №00171304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.51.1 ст.51, пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 ПК України щодо неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ) за 4 квартал 2017 року нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС Одеській області від 22.03.2019р. №00181304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення пп.212.1.11 п.212.1 ст.212, п.223.2 ст.223 ПК України щодо неподання декларації акцизного податку у липні 2016р., серпні 2016р. та грудні 2017р., заниження суми акцизного податку, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1930,43 грн., нараховано до сплати 1930,43 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 482,61 грн., а всього: 2413,04 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 22.03.2019р. №00191304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.177.2, 177,4 ст.177 ПК України щодо заниження суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 180510,8 грн., нараховано до сплати 180510,8 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 45127,7 грн., а всього 225638,5 грн.;
- визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 22.03.2019р. №Ф-002, якою ФОП ОСОБА_2 за порушення п.п.1,4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (з наступними змінами і доповненнями) щодо заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності у сумі 127470,55 грн., нараховано до сплати 127470,55 грн. недоїмки та штрафні (фінансові) санкції у сумі 27268,67 грн., всього: 154739,22 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області від 22.03.2019р. №00021304, яким ФОП ОСОБА_2 за порушення п.п.1,4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) застосовано штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 27268,67 грн.;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС в Одеській області від 22.03.2019р. №00031304, яки ФОП ОСОБА_2 за порушення п.п.1, 4 ч.2 ст.6, абз.5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) щодо неподання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017р., що призвело до не нарахування єдиного соціального внеску від підприємницької діяльності, нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки позивачка на момент спірної перевірки, а саме ще з 13.12.2017р. вже припинила свою господарську діяльність, а контролюючим органом, в свою чергу, до того ж, було порушено і порядок повідомлення її про проведення цієї перевірки, а отже, за таких обставин, спірні рішення ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДПС в Одеській області 04.09.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.07.2020 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені.
В зв`язку з вказаними вище обставинами, враховуючи встановлений на всій території України «особливий» режим «карантину», а також з метою запобігання поширенню як на території України, так і приміщеннях 5ААС, респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої «коронавірусом SARS-CoV-2» та убезпечення як сторін по справі, так і працівників суду від вищевказаної особливо небезпечної інфекційної хвороби, апеляційний суд розглянув справу у відкритому судовому засіданні без участі сторін та за наявними у справі матеріалами (доказами).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судами обох інстанцій встановлені наступні обставини справи. 
17.02.2014р. позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_2 ) була зареєстрована як фізична особа-підприємець та здійснювала свою господарську діяльність в кафе за адресою: АДРЕСА_1 .
13.12.2017р. позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_2 ) припинила свою підприємницьку діяльність та була знята з обліку, що підтверджується витягом з ЄДР.
11.02.2019р. уповноваженою особою ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ №933 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (податкова адреса: АДРЕСА_2 , адреса господарської одиниці: АДРЕСА_1 ) за період з 01.01.2011р. по 13.12.2017р., тривалістю 5 робочих днів, починаючи з 21.02.2019р.
06.03.2019р. за результатами вказаної перевірки складено Акт №366/15-32-13-04/ НОМЕР_1 , в якому зазначено, що перевірку проведено нібито з відома ФОП ОСОБА_2 . 
Проте, вказані вище повідомлення та копія наказу про проведення перевірки, які були направлені відповідачем на податкову адресу позивачки ( АДРЕСА_2 ) були повернуті поштою із відміткою відповідальної особи пошти «за закінченням встановленого строку зберігання». 
Так, згідно висновків Акту, вказаною перевіркою було встановлено наступні порушення платником податків вимог діючого податкового законодавства, а саме:
- п.44.3 ст.44 ПК України, т.б. незабезпечення зберігання первинних облікових документів;
- п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України, т.б. несвоєчасне подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;
- п.177.10 ст.177 ПК України і п.6 ст.128 ГК України, т.б. неналежне ведення обліку доходів та витрат;
- п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, т.б. заниження суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 180510,8 грн.;
- п.51.1 ст.51, пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме, не подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма № 1 ДФ) за 4 квартал 2017р.;
- п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 ПК України, т.б. занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 39213,05 грн.;
- пп.212.1.11 ст.212, п.223.2 ст.223 ПК України, т.б. неподання декларації акцизного податку за липень 2016 р., серпень 2016 р. та грудень 2017 р., занижено суму акцизного податку, що підлягає сплаті-до бюджету всього в сумі 1930,43 грн.;
- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, т.б. занижено суму військового збору від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету всього в сумі 45042,56 грн.;
- п.1, п.4 ч.2 ст.6, абз.5 ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», т.б. не подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (Додаток 5 таблиця 1) за 2017р., що призвело до не нарахування єдиного соціального внеску від підприємницької діяльності;
- п.1 та п.4 ч.2 ст.6 та п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності в сумі 127470,55 грн.
22.03.2019р. уповноваженою особою відповідача, на підставі вказаного вище акту перевірки винесено рішення №00021304 - про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та рішення №00031304 - про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
В той же день, т.б. 22.03.2019р. ГУ ДФС в Одеській області також було видано і податкові повідомлення-рішення: 
- №00121304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.44.3 ст.44 ПК України щодо незабезпечення зберігання первинних облікових документів, було нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.; 
- №00131304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.223.2 ст.223 ПК України щодо неподання декларації акцизного податку у липні 2016 р., серпні 2016р. та грудні 2017р., було нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.; 
- №00141304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.181.1 ст.181, п.187.1 ст.187 ПК України щодо заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 39213,05 грн., буо нараховано до сплати 39213,05 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 9.803,26 грн., а всього: 49016,31 грн.; 
- №00151304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.177.5, п.177.11 ст.177 ПК України щодо несвоєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017р., було нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170 грн.; 
- №00161304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, п.16-1 підрозділу 10 розділу X ПК України та заниження суми військового збору від підприємницької діяльності що підлягає сплаті до бюджету у сумі 15042,56 грн., було нараховано до сплати 15042,56 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 3760,64 грн., а всього: 18803,2 грн.;
- №00171304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.51.1 ст.51, пп.176.2 «б» п.176.2 ст.176 ПК України щодо неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма №1 ДФ) за 4 квартал 2017 року, було нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.; 
- №00181304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення пп.212.1.11 п.212.1 ст.212, п.223.2 ст.223 ПК України щодо неподання декларації акцизного податку у липні 2016р., серпні 2016р. та грудні 2017р., заниження суми акцизного податку, що підлягає сплаті до бюджету на суму 1930,43 грн., було нараховано до сплати 1930,43 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 482,61 грн., а всього: 2.413,04 грн.;
- №00191304, яким ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.177.2, 177,4 ст.177 ПК України щодо заниження суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 180510,8 грн., було нараховано до сплати 180510,8 грн. за податковим зобов`язанням та штрафні (фінансові) санкції у сумі 45127,7 грн., а всього 225638,5 грн.
Окрім іншого, 22.03.2019р. ГУ ДФС в Одеській області було складено і Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-002, якою ФОП ОСОБА_2 - за порушення п.п.1,4 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо заниження єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від підприємницької діяльності у сумі 127470,55 грн., було нараховано до сплати 127470,55 грн. недоїмки та штрафні (фінансові) санкції у сумі 27268,67 грн., всього: 154739,22 грн.
Не погоджуючись з такими діями та рішеннями контролюючого органу, позивачка звернулась до окружного суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.
Як слідує з положень п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, з 01.01.2011р. він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положеннями ж п.75.1 ст.75 ПК України, в свою чергу, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Як вбачається з абз.3 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Підстави та порядок проведення документальних позапланових перевірок безпосередньо встановлені ст.78 ПК України. 
У відповідності до приписів пп.78.1.11 ст.75 ПКУ, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано «судове рішення суду (слідчого-судді) про призначення перевірки» або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 11.02.2019 року керівником ГУ ДФС в Одеській області прийнято наказ №933 - про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 року по 13.12.2017 рік, тривалістю 5 робочих днів починаючи з 21.02.2019 року.
При цьому, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, звертає увагу на те, що податковим органом, в порушення вимог п.79.2 ст.79 ПК України, ФОП ОСОБА_2 (а на той час вже громадянка ОСОБА_1 ) своєчасно та належним чином не повідомлялось про початок проведення цієї позапланової перевірки та остання не отримувала копію даного наказу №933 про її призначення та, в свою чергу, відповідно, і не мала можливості надати контролюючому органу свої пояснення та первинні документи.
Вирішуючи питання правомірності вказаного наказу №933, судова колегія зазначає, що особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
Крім того, необхідно вказати й про те, що законодавцем чітко визначено послідовність дій податкового органу, яка надає право на проведення перевірки та гарантує дотримання принципу верховенства права.
Як загально відомо, Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016р. №1401-VIII, який набрав чинності 30.09.2016р., статтю 125 Конституції України було викладено в редакції, згідно з якою, Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України. А тому, застосування практики Верховного суду сприятиме правовій визначеності та домінуванню верховенства права.
Так, Верховний Суд в своїй постанові від 02.05.2018р. по справі №804/3006/17 висловив наступну правову позицію, фактично підтримавши позицію Верховного Суду України, яка була сформована ще у 2015-2016р.р. і на сьогодення є сталою.
Зокрема, Верховний Суд вказав, що за правилами п.79.2 ст.79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.
Окрім того, незважаючи на проголошену п.79.3 ст.79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж таки має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України.
При цьому, слід зауважити й про те, що відповідно до вимог п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання ж вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК України призводить до визнання такої перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
При цьому, слід зазначити, що аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже неодноразово була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 27.01.2015р. (справа №21-425а14) та від 16.02.2016р. (справа №826/12651/14) та у постановах Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі №1570/7146/12, від 06.03.2018р. у справі №805/2307/17-а, від 05.05.2018р. справа №810/3188/17, від 02.05.2018р. справа №804/3006/17.
Отже, з системного аналізу зазначених вище правових норм вбачається, що нормами ПКУ, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. 
Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, невиконання чого призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Також, необхідно звернути увагу й на те, що відповідно до п.п.11.18. п.18 розділу ХІ «Порядку обліку платників податків і зборів» (затв. наказом МФ України 09.12.2011р. №1588), підставою для зняття фізичної особи-підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки. 
Дані про зняття з обліку фізичної особи-підприємця передаються контролюючим органом за основним місцем обліку такого платника податків до Єдиного державного реєстру із зазначенням: дати та номера запису про зняття з обліку, назви та ідентифікаційного коду контролюючого органу, у якому платника податків знято з обліку; внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.
Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, спірна документальна позапланова невиїзна перевірка позивача тривалістю 5 робочих днів мала розпочатись з 21.02.2019 року, але, як вже зазначалося вище, на той момент ані спірний наказ, ані повідомлення про проведення цієї перевірки, позивачем фактично отримано не було. 
Дана обставина повністю підтверджується наявною в справі копією поштового повідомлення про повернення відправлення.
Доказів зворотного відповідачем не представлено.
Тобто, з оскаржуваним наказом від 11.02.2019р. №993 про призначення спірної перевірки, в т.ч. і відомостями про дату її початку та місце проведення, позивачка, яка з 13.12.2017р. вже не є ФОПом, фактично не була ознайомлена у встановлений законом спосіб, т.б. до її початку.
Окремо також ще слід звернути увагу й на той факт, що копія спірного наказу №993 від 11.02.2019р. направлялася саме на ім`я ФОП ОСОБА_2 та на її колишню податкову адресу (т.б. АДРЕСА_2 ), в той час, як позивачка ще 13.12.2017р. вже не є ФОПом та станом на лютий 2019р. фактично є громадянкою ОСОБА_1 , яка з 11.06.2018р. зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.27).   
Крім того, судом 2-ї інстанції ще раз наголошується на тому, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_2 була припинена 13.12.2017 року, номер запису 25530060002013141; стан суб`єкта «припинено», а отже, проведення перевірки, як це зазначає відповідач, на стадії початку процедури припинення підприємницької діяльності, фактично не відповідає дійсності, а тому, відповідно, наказ про проведення такої перевірки є неправомірним. 
Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, судова колегія погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що спірний наказ №933 від 11.02.2019р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 » було прийнято з порушенням визначеної ПК України процедури, а саме з порушенням визначеного законом процедури його вручення платнику податків, а отже підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, відповідно до вимог пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 та п.79.2 ст.79 ПК України, спірні рішення податкового органу, як правові наслідки неправомірної перевірки, також підлягають скасуванню.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24.11.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                        Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                      І.П. Косцова 

                                                                                В.О. Скрипченко