ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20130/18                                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:              Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДКФ Компані" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДКФ Компані» звернулось до Окружного адміністративного суду міста з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Державної фіскальної служби України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 02 листопада 2018 року №975402/39462433, прийняте комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ДКФ Компані» відмовлено в реєстрації податкової накладної № 1 від 11 жовтня 2018 року на суму 800  000,00 грн, у тому числі ПДВ 133  333,33 грн;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 1 від 11 жовтня 2018 року на суму 800  000,00 грн, у тому числі ПДВ 133  333,33 грн, складену та надіслану для реєстрації товариством з обмеженою відповідальністю «ДКФ Компані» датою її подання (датою отримання контролюючим органом) - 30 жовтня 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на норми права та практику судів адміністративної юрисдикції без зазначення у апеляційній скарзі без обґрунтування неправильності чи неповноти дослідження доказів і встановлення обставин у справі.
До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Крім того, згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Шостим апеляційним адміністративним судом встановлено, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.
Зокрема, згідно переліку додатку 2, до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 Офіс великих платників податків ДФС реорганізовано шляхом його приєднання до Офісу великих платників податків ДПС, а Головне управління ДФС у м. Києві - в Головне управління ДПС у м. Києві.
До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис № 1 074 135 0000 085321 від 15.05.2019 року про державну реєстрацію Державної податкової служби України та № 1 074 102 0000 086626 від 30.07.2019 року про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві.
Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019 року функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 року, № 26, ст. 900).
Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення заміни Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України та Головного управління Державної фіскальної служби України в м. Києві на Головне управління Державної податкової служби України в м. Києві. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 19 вересня 2018 року між департаментом капітального будівництва Донецької обласної державної адміністрації (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Лисичанська інженерно-будівельна компанія» (підрядник) укладено договір підряду №123кб, відповідно до умов якого підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи по об`єкту «Капітальний ремонт (заміна вікон та дверей, утеплення фасадів та покрівлі) будівлі Костянтинівського дошкільного навчального закладу №31 «Мир» Костянтинівської міської ради Донецької області м. Костянтинівка, вул. Європейська, 50» (додаткові роботи), а замовник прийняти та оплатити такі роботи відповідно до проектно-кошторисної документації.
Пунктом 6.4.1 пункту 6.4 вказаного договору передбачено, що підрядник має право залучати за письмовою згодою замовника до виконання договору третіх осіб (субпідрядників) при наявності у них ліцензії на виконання відповідного виду робіт.
У матеріалах справи наявна копія ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 11 липня 2018 року №40-Л, виданої Товариству з обмеженою відповідальністю «ДКФ Компані».
З урахуванням наведених обставин, 20 вересня 2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лисичанська інженерно-будівельна компанія» (генпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «ДКФ Компані» (підрядник) укладено договір субпідряду №01/09, пунктом 1.1 якого передбачено, що субпідрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи по об`єкту «Капітальний ремонт (заміна вікон та дверей, утеплення фасадів та покрівлі) будівлі Костянтинівського дошкільного навчального закладу №31 «Мир» Костянтинівської міської ради Донецької області м. Костянтинівка, вул. Європейська, 50» (додаткові роботи), а генпідрядник зобов`язується прийняти виконані субпідрядником роботи та оплатити їх в порядку та на умовах, обумовлених даним договором.
11 жовтня 2018 року позивачем складено та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 на загальну суму 800  000,00 грн, в тому числі ПДВ 133  333,33 грн.
Згідно з квитанцією № 1 спірна податкова накладна доставлена до ДФС України, прийнята, але її реєстрація зупинена у зв`язку з виявленням наступних помилок: «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 11.10.2018 №1 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6 п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Позивачем направлено у електронному вигляді 31 жовтня 2018 року пояснення щодо зупиненої спірної податкової накладної, до якої додав копії документів, що підтверджують реальність здійснених господарських операцій.
Факт прийняття вказаних документів підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №2 від 01 листопада 2018 року.
Комісія Головного управління ДФС у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийняла рішення від 02 листопада 2018 року № 975402/39462433 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, в тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм галузевої специфіки, накладних.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями позивач звернувся до суду. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до п. 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений постановою КМ України від 21 лютого 2018 р. № 117 (далі - Порядок № 117), у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:
1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;
2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;
3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;
4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
З вказаної норми прямо вбачається, що у квитанції про зупинення реєстрації ПН повинен зазначатися:
- конкретний критерій ризиковості платника податків,
- розрахований показник за кожним критерієм.
Згідно п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:
- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;
- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.
У відповідності до п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;
- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;
- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
При цьому, згідно п. п. 4 п. 13 Порядку № 117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначається пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Так можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Проте, у рішенні про зупинення реєстрації ПН та про відмову у її реєстрації фактично були лише процитовані положення Порядку № 117, без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані.
В той же час, матеріали справи містять копії первинних документів, що спростовує твердження відповідачів про їх відсутність.
Натомість, податковий орган не позбавлений у випадку реєстрації податкових накладних перевіряти у подальшому реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами за механізмами, визначеними положеннями Податкового кодексу України.
Відповідно до положень пункту 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. У разі спору щодо правомірності рішення суб`єкт владних повноважень може посилатися тільки на ті обставини, які зазначені в рішенні як підстава його прийняття. Не зазначення в рішенні цих обставин тлумачиться на користь висновку про його неправомірність.
З огляду на неконкретність вимоги контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не відповідає критерію обґрунтованості.
Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постановах від 16.04.2019 р. касаційне провадження К/9901/4895/19 (справа № 826/10649/17), від 28.10.2019 р. касаційне провадження К/9901/23858/19 (справа № 640/983/19).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДКФ Компані" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов 	
(Повний текст постанови складено 15.10.2020 р.)