Постанова
 
18 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 133/2505/13-к
провадження № 51-2562км18
Суддя Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, 
встановив:
Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року клопотання потерпілого ОСОБА_2 про повернення справи за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі – КК)  прокурору залишено без задоволення, так як воно є передчасним, 
а кримінальну справу щодо останнього призначено до розгляду.
Не погодившись з постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляцію. Постановою Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, відмовлено в прийнятті зазначеної апеляції з поданими до неї доповненнями до свого розгляду.
Потерпілий ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, у якій порушує питання про скасування постанови Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 388 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі – КПК 1960 року) справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог статті 350, частини другої статті 383, статті 384, частини другої статті 386, частини першої статті 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Частиною 2 статті 383 КПК 1960 року визначено, що в касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характеру, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним 
в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).
Зі змісту оскарженого судового рішення вбачається, що Вінницький апеляційний суд постановою від 16 листопада 2020 року відмовив у прийнятті апеляції потерпілого 
ОСОБА_2 з поданими до неї доповненнями на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року до свого розгляду з підстав, передбачених статтями 249-1, 347 та 357 КПК 1960 року, оскільки вона подана на судове рішення, яке не оскаржується в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного, у силу положень ч. 2 ст. 383 КПК 1960 року, оскаржена постанова Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 383, частиною 2 статті 388 КПК 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, суддя
постановив:
Відмовити потерпілому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи за його касаційною скаргою на постанову Вінницького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    ОСОБА_1