УХВАЛА

23 грудня 2020 року 
Київ
справа №9901/389/20
адміністративне провадження №П/9901/389/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А., Кашпур О.В.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправними та нечинними висновків, -
УСТАНОВИВ:
21 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Верховного Суду, як до суду першої інстанції, з позовом до Центральної виборчої комісії, в якому просить:
- визнати протиправними та нечинними висновки Центральної виборчої комісії за результатами виборів у березні - квітні 2019 року Президента та народних депутатів України.
За приписами частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4); чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (пункт 6).
Відповідно до частини третьої статті 27 КАС України, норми якої регулюють випадки виключної підсудності, підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України визначено вичерпний перелік справ, які підсудні Верховному Суду як суду першої інстанції, до яких віднесено, зокрема справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів.
Відповідно до частини другої статті 22 КАС України апеляційному адміністративному суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності Центральної виборчої комісії (окрім визначених частиною четвертою цієї статті), дій кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб.
Особливості провадження у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій визначено статтею 273  КАС України.
Частиною третьою зазначеної статті  КАС України  передбачено, що рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ.
Аналіз зазначених процесуальних норм дає підстави зробити висновок про те, що до підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції відносяться лише справи про оскарження рішень, дій або бездіяльності Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів або всеукраїнського референдуму.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 03 травня 2019 року в справі №П/9901/234/19.
У позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати протиправними та нечинними висновки Центральної виборчої комісії України за результатами виборів у березні - квітні 2019 року Президента та народних депутатів України.
Отже, зі змісту позову випливає, що позивач звернувся до суду з двома вимогами, а саме: оскаржує висновки Центральної виборчої комісії за результатами виборів Президента України, що відбулися 31 березня 2019 року (одна позовна вимога), та просить визнати протиправними та нечинними висновки Центральної виборчої комісії за результатами цих виборів за підсумками повторного голосування, яке відбулося 21 квітня 2019 року (друга позовна вимога). 
Однак, не є встановленням результату цих виборів позовна вимога щодо оскарження результатів голосування виборів Президента України, яке відбулося 31 березня 2019 року, а тому ця вимога не відноситься до підсудності Верховного Суду як суду першої інстанції.
Зі змісту статті 86 Закону України «Про вибори Президента України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), яка передбачає офіційне оголошення результатів виборів, слідує, що Центральна виборча комісія на своєму засіданні оприлюднює результати виборів Президента України, про що зазначається у протоколі засідання комісії, із зазначенням прізвища, імені, по батькові обраного Президента України, його року народження, професії, посади (заняття), місця роботи, місця проживання, партійності, суб`єкта висування (частини перша та друга зазначеної статті). 
Частиною 2 статті 86 вказаного Закону передбачено, що офіційним оголошенням результатів виборів Президента України є опублікування результатів виборів Президента України у газетах "Голос України" та "Урядовий кур`єр" із зазначенням прізвища, імені, по батькові обраного Президента України, його року народження, професії, посади (заняття), місця роботи, місця проживання, партійності, суб`єкта висування. 
Таким чином, коли за підсумками голосування прізвище, ім`я, по батькові обраного Президента України оголосити неможливо (обраний кандидат не визначений), це означає, що результатів виборів не досягнуто. Таким чином, у разі, коли за підсумками голосування виборців у день виборів кандидат, обраний на пост Президента України, не встановлений, то відповідні дії чи рішення Центральної виборчої комісії не стосувалися встановлення результатів виборів.
Таке розуміння поняття "результати виборів Президента України" також випливає з частини сьомої статті 11 Закону, якою передбачено, що виборчий процес завершується через п`ятнадцять днів після дня офіційного оголошення Центральною виборчою комісією результатів виборів Президента України або офіційною публікацією подання Центральної виборчої комісії до Верховної Ради України щодо призначення повторних виборів Президента України. Таким чином, оголошення Центральною виборчою комісією результатів голосування у день виборів Президента України з призначення повторного голосування (а не повторних виборів) не має наслідком закінчення виборчого процесу, а отже, не може вважатися результатами виборів Президента України. 
У відповідності до пункту 9 частини 5 статті 11 Закону України «Про вибори народних депутатів України» виборчий процес включає такі етапи, зокрема встановлення результатів виборів депутатів та їх офіційне оприлюднення.
Відповідно до частини 7 статті 11 виборчий процес завершується через п`ятнадцять днів після дня офіційного оприлюднення Центральною виборчою комісією результатів виборів депутатів.
Тлумачення змісту поняття "результати виборів" надав Конституційний Суд України стосовно виборів народних депутатів України у рішенні № 3-рп/98 від 25 березня 1998 року, згідно якого результатами виборів у багатомандатному загальнодержавному виборчому окрузі є кількість мандатів, отриманих кандидатами у народні депутати України, включеними до списків від політичних партій, виборчих блоків партій. Згодом Конституційний Суд уточнив цю позицію, віднісши до результатів виборів також "встановлення переліку кандидатів у народні депутати України, які обрані народними депутатами України" (абзац дев`ятий пункту 2.4 мотивувальної частини рішення № 3-рп/2017 від 21 грудня 2017 року). Таким чином, Конституційний Суд України однозначно пов`язує встановлення результатів виборів з визначенням осіб, які отримали представницький мандат. 
Викладене вище дозволяє дійти висновку, що встановлення Центральною виборчою комісією результатів (підсумків) голосування виборців у день виборів Президента України у разі призначення повторного голосування не є встановленням результатів виборів Президента України.
З огляду на наведене вище правове регулювання Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції підсудні лише справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів як кінцевого факту. 
Позовні вимоги стосовно інших рішень чи висновків Центральної виборчої комісії при організації підготовки та проведення виборів у березні  -  квітні 2019  року Президента України та народних депутатів України до підсудності Верховного Суду, як суду першої інстанції, КАС України не віднесено.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі №9901/430/19, від 15 квітня 2020 року в справі №9901/553/19 та ін.
Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про визнання протиправними і нечинними висновків Центральної виборчої комісії за результатами виборів у березні - квітні 2019  року Президента України та народних депутатів України. Верховному Суду, як суду першої інстанції, підсудні лише позовні вимоги щодо встановлення Центральною виборчою комісією України результатів виборів. Інші рішення Центральної виборчої комісії, прийняті під час організації підготовки та проведення виборів у березні       -       квітні 2019       року Президента України та народних депутатів України не підлягають розгляду Верховним Судом як судом першої інстанції.
Таким чином, позивачем у його позовній заяві об`єднано позовні вимоги, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.  
Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Згідно з частиною п`ятою статті 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
З огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві з усіма доданими до неї документами. 
Керуючись статтями 169, 171-172, 248, 256, 273, 295 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про визнання протиправними та нечинними висновків - повернути позивачу.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя-доповідач                                                                                       В.Е. Мацедонська

Судді                                                                                                       Н.А. Данилевич

                                                                                                               О.В. Кашпур