Постанова
Іменем України
02 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 759/6777/17
провадження № 61-9201св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Семенюк Т. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог та заяви про відвід судді
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
23 вересня 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною,  ОСОБА_4 подала до суду заяву про відвід судді 
Величко Т. О., посилаючись на те, що суддя залишила без руху клопотання про призначення судової психіатричної експертизи з вимогою сплатити судовий збір відповідно до статті 117 ЦПК України. В ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року роз`яснено порядок сплати судового збору за клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, проте позивач вважала, що суд вчинив дії, не передбачені процесуальним законодавством, які позивач оцінює, як законотворчу діяльність, а тому просила про відвід судді.
12 листопада 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною, ОСОБА_4 вдруге подала до суду заяву про відвід судді Величко Т. О., посилаючись на те, що суддя затягує розгляд справи, чинить перешкоди позивачеві підтвердити обставини справи.
16 грудня 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною, ОСОБА_4 втретє подала до суду заяву про відвід судді Величко Т. О., яка не згодна зі змістом ухвали суду, та встановлених обставин за участі учасників справи, які викладені в ухвалі суду під час підготовчого судового засідання щодо обґрунтувань позову та заперечень проти позову.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 
2019 року заяву про відвід судді залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована зловживанням учасником справи своїми процесуальними правами, оскільки позивач та її законний представник двічі безпідставно заявляли відвід складу суду, заявляли необґрунтовані клопотання про призначення експертизи психічного стану здоров`я відповідачів, належним чином повідомлені не з`явились у судове засідання 11 грудня 2019 року, своїми діями затягують розгляд справи, що є підставою для залишення без розгляду заяви про відвід судді.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2020 року справу призначено до розгляду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою законного представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року про залишення без розгляду заяви про відвід судді закрито.
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 353 ЦПК України, вважав, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про відвід судді не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду по суті спору. У зв`язку з зазначеним, керуючись пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку», помилково відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю шляхом постановлення відповідної ухвали.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
21 червня 2020 року законний представник ОСОБА_4 , діюча в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про закриття провадження та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У серпні 2020 року справу № 759/6777/17 передано до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено із порушенням норм процесуального права в частині закриття провадження у справі, оскільки апеляційний суд тлумачить процедуру закриття провадження досить широко, що обумовлює виникнення юридичної невизначеності щодо вказаного процесуального питання.
Закриваючи провадження у справі фактично позбавило законного права особи на апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду, що свідчить про порушення судом норм статті 129 Конституції України.
Суд апеляційної інстанції помилково посилався на правовий висновок постанови Верховного Суду, оскільки позивач не знайшов у реєстрі вказану постанову.
Доводи інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.
23 вересня 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною, ОСОБА_4 подала до суду заяву про відвід судді 
Величко Т. О., посилаючись на те, що суддя залишила без руху клопотання про призначення судової психіатричної експертизи з вимогою сплатити судовий збір відповідно до статті 117 ЦПК України. В ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року роз`яснено порядок сплати судового збору за клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, проте позивач вважала, що суд вчинив дії, не передбачені процесуальним законодавством, які позивач оцінює, як законотворчу діяльність, а тому просить про відвід судді. (а. с. 30-31, т. 2)
Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року відвід визнано необґрунтованим та заяву передано для авторозподілу у поряду вимог частини третьої статті 40 ЦПК України. 
(а. с. 45-46, т. 2)
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року відвід судді Величко Т. О. визнано необґрунтованим. (а. с. 52, т. 2)
Згідно із супровідним листом від 17 жовтня 2019 року копію ухвали суду направлено учасникам справи. ( а. с. 53, т. 2).
Згідно із супровідним листом 12 листопада 2019 року матеріали цивільної справи повернулися судді Величко Т. О. ( а. с. 54, т. 2)
12 листопада 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною,  ОСОБА_4 вдруге подала до суду заяву про відвід судді Величко Т. О., посилаючись на те, що суддя затягує розгляд справи, чинить перешкоди позивачу підтвердити обставини справи. (а. с. 55-59, т. 2)
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 
2019 року заява про відвід судді Величко Т. О. визнана необґрунтованою. 
(а. с. 65-67, т. 2)
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2019 року Ульяновської О. В. заява про відвід судді Величко Т. О. визнана необґрунтованою. (а. с. 70, т. 2)
16 грудня 2019 року законний представник позивача, яка є обмежено дієздатною, ОСОБА_4 втретє подала до суду заяву про відвід судді Величко Т. О., яка не згодна зі змістом ухвали суду, та встановлених обставин за участі учасників справи, які викладені в ухвалі суду під час підготовчого судового засідання щодо обґрунтувань позову та заперечень проти позову. (а. с. 94-99, т. 2)
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 
2019 року заяву про відвід судді залишено без розгляду на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України. (а. с. 108-109, т. 2)
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою законного представника 
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року про залишення без розгляду заяви про відвід судді закрито як помилково відкрите. (а. с. 195-196, т. 2)
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
До кола основних прав учасників справи, якими відповідно до статті 42 ЦПК України є сторони та треті особи, належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу.
Порядок вирішення заявленого відводу визначений статтею 40 ЦПК України.
Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
У переліку статті 353 ЦПК України відсутня така ухвала, як ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі.
Системний аналіз пункту 16 статті 353 ЦПК України, якою передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду, дозволяє дійти висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про залишення без розгляду заяви виключно за умови, якщо така ухвала має «завершальне» значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі. 
Ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді направлена на вирішення окремого процесуального питання, тобто вказана ухвала не перешкоджає провадженню у справі.
Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.
За змістом частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Цей припис згідно з позицією абзацу п`ятого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом із рішенням суду.
Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.
Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17, в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження 
№ 14-205цс18) та № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18).
З огляду на зазначене, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів відхиляє посилання касаційної скарги на порушення судом апеляційної інстанції норм статті 129 Конституції України та позбавлення особи права на апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції, оскільки, як зазначено вище, такі процесуально-процедурні обмеження встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку», питання помилково відкритого апеляційного провадження вирішується шляхом постановлення ухвали про його закриття за такою скаргою.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09 (провадження № 61-23268св19) з аналогічними правовідносинами зроблено правовий висновок такого змісту: «Установивши, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про відвід судді відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, з урахуванням помилково відкритого апеляційного провадження за апеляційною скаргою , апеляційний суд дійшов правильного висновку про його закриття».
Доводи касаційної скарги про помилковість посилання апеляційного суду на правовий висновок Верховного Суду у вказаній вище справі, є безпідставними, оскільки факт того, що заявник не знайшов у реєстрі зазначеної постанови не свідчить про нерелевантне застосування апеляційним судом практики Верховного Суду.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).
Право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами, а обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом, а тому такі обмеження мають легітимну мету та є пропорційними. 
З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, касаційний суд не встановив.
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної 
інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 26 травня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            А. А. Калараш
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик