ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 р.	Справа № 545/1765/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 3 взводу № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Васильєва Олега Геннадійовича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.10.2020 року (головуючий суддя І інстанції: Гальченко О.О.) по справі № 545/1765/20
за позовом         ОСОБА_1  
до        інспектора роти № 3 взводу № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Васильєва Олега Геннадійовича ,        Управління патрульної поліції в Полтавській області  
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 330231 від 11.07.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що причина зупинки його автомобіля є безпідставною та незаконною, тому вимога пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс є неправомірною, а тому не виконання позивачем неправомірної вимоги не є підставою для  притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова від 11.07.2020 є протиправною.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06.10.2020 позов задоволено.
Інспектор роти № 3 взводу № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенант поліції Васильєв О.Г. ( далі – відповідач 1) не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при не повному з`ясуванні обставин справи та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач на вимогу відповідача не виконав свій обов`язок та не пред`явив для перевірки документи, зазначені в п. п. «а» п. 2.4 ПДР України, що підтверджується відеозаписом, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим та правомірним.
Також вважає помилковими посилання суду першої інстанції на врахування постанов Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/20 та Вищого адміністративного суду України від 27.04.2017 у справі № 754/7746/16, оскільки при вирішенні спорів суд має враховувати останні правові позиції Верховного Суду, зокрема, від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, від 10.09.2019 по справі № 537/2324/17, від 16.08.2019 по справі № 524/126/17.   
ОСОБА_1 , Управління патрульної поліції в Полтавській області  (далі – відповідач 2) не надали відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.06.2020 інспектором роти № 3 зводу №1 батальйону УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції Васильєвим О.Г. винесено постанову серії ДПО18 №967464, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ст. 125,  ч. 1 ст. 126,ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її в адміністративному порядку,  за результатами розгляду його заяви 03.07.2020  рішенням Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції скасовано постанову серії ДПО18 №967464 від 18.06.2020 з направленням справи на новий розгляд. (а.с.10-11).
11.07.2020 інспектором роти № 3 взводу № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Васильєвим О.Г. винесено постанову серії ДП18 № 330231, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 850 грн  (а.с. 26).
Згідно постанови 18.06.2020 о 17:26  год. у м. Полтава, по вул. Європейська 157 , водій, керуючи автомобілем Volkswagen Jetta номерний знак   НОМЕР_1 на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.4. «а» ПДР України  та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 126 КУпАП. 
Постанова також містить відомості, про технічний засіб, яким здійснено відеозапис: відеоматеріали з бодікамери ВІ0125, відеореєстратора «Aspiring» та ВІ 0047.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення .
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію»  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках , передбачених законодавством -страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія , реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, ОСОБА_1 відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс, для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Скасовуючи постанову від 11.07.2020,  суд першої інстанції виходив з того, що вимога поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс не є правомірною без наявності порушення позивачем ПДР.
Разом з тим, висновки суду стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана постанова від 11.07.2020 складена з огляду на відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цей безумовний та очевидний факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного. 
Колегія суддів зауважує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Доводи позивача та суду, щодо наявності у позивача права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Отже, накладення відповідачем стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення  є обґрунтованим, навіть коли факти порушення п.п. 29.1 «б» та п. 31.4.3. ПДР не знайшли свого підтвердження під час перегляду відповідачем 2 справи про адміністративне правопорушення.
Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, від 10.09.2019 по справі № 537/2324/17, від 16.08.2019 по справі № 524/126/17.
Будь-яких інших  доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 11.07.2020 у справі про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять судом не встановлено.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) мали місце,  у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною.
Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, висновки суду не ґрунтуються на доказах, наявних в справі, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.03.2019  у справі № 686/11314/17, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, під час вирішення тотожних спорів має враховуватися саме остання правова позиція.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 3 взводу № 1 батальйону УПП в Полтавській області лейтенанта поліції Васильєва Олега Геннадійовича  задовольнити.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06.10.2020 року по справі № 545/1765/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій