Дата документу 06.10.2020 Справа № 335/12063/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 335/12063/18                                                Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Провадження №22ц/807/115/20                            Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 жовтня 2020 року         м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:         Полякова О.З.,
суддів:         Крилової О.В.,
Онищенка Е.А. 
при секретарі: Семенчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У жовтні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до ПАТ «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування свої позовних вимог зазначав, що з 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10077, за яким у безспірному порядку пропонується за рахунок коштів одержаних від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору за період з 01.09.2015 року по 18.05.2018 року на загальну суму 86920,38 дол. США, яка складається із строкової заборгованості у сумі 12406,81 дол. США; простроченої заборгованості у розмірі 31752,48 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 1208,36 дол. США та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 41480,73 дол. США.
Позивач є власником предмета іпотеки, а саме будівлі магазину літ. А, загальною площею 196,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі іпотечного договору № 109/08/1і було передано в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 109/08 від 27.08.2008 року кредитором за яким є  ПАТ «Укрсоцбанк», а боржником за кредитним договором ОСОБА_2 
ОСОБА_3 вказував, що виконавчий напис вчинено із порушенням законодавства, оскільки нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, факту завчасного поінформованості боржника про існування кредитної заборгованості та її розміру. Окрім цього, оскільки кінцевим платежем по кредитному договору є 26.11.2012 року, та трирічний строк позовної давності по стягненню заборгованості сплив, ОСОБА_1 просить застосувати строки позовної давності у даному спорі.
З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрованим в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10077, про звернення стягнення на предмет іпотеки: будівлю магазину літ. А, загальною площею 196,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 . Вирішено питання судових витрат.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 27.06.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10077, про звернення стягнення на предмет іпотеки: будівлю магазину літ. А, загальною площею 196,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 ; Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн. та 352, 40 грн. 
Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2019 року стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3240 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки Боржником (іпотекодержателем) не була отримана письмова вимога кредитора про усунення порушень основного зобов`язання, а нотаріусом не дотримано строку при вчинені виконавчого напису у 30 днів з моменту отримання вказаного повідомлення іпотекодержателем та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, АТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що Банком було надано перелік документів, що передбачено чинним законодавством України, та які підтверджують безспірність заборгованості за Договором, а отже Банком виконано вимоги Договору та положень актів чинного законодавства України, а саме направлено на адресу позичальника вимогу про усунення порушення та надано перелік документів, що передбачено чинний законодавством України, які підтверджують безспірність заборгованості за Договором. Посилання суду на необхідність особистого отримання повідомлення боржником, вважають таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Так, кредитор повинен направити на адресу боржників письмову вимогу про усунення порушення та надати нотаріусу докази належного направлення повідомлення на адресу боржників. 
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року без змін, з тих підстав, що при здійсненні виконавчого напису порушено його порядок, зокрема відсутні належні і допустимі докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення про наявність заборгованості ПАТ «УкрСоцбанк» позивачу. Так, крім цього, виконавчий напис вчинений після строку виникнення права вимоги. 
09 грудня 2019 року від представника АТ «УкрСоцбанк» на адресу апеляційного суду надійшла заява про заміну сторони її правонаступником. В заяві зазначають, що 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT (Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до AT «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у AT «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів AT «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів З.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого AT «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд залучити до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника АТ «Альфа-Банк» (т. 2 а.с. 230-251).
В судовому засіданні 28 січня 2020 року колегією суддів вищевказана заява задоволена, залучено АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «УкрСоцбанк».
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 січня 2020 року апеляційне провадження по цій справі було зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №645/1979/15.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 вересня 2020 року провадження за апеляційною скаргою АТ «Укрсоцбанк» було поновлено. 
24 вересня 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (т. 3 а.с. 60).
Також, від представника АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», 05 жовтня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «Альфа-Банк» (т. 3 а.с. 64).
За таких обставин, колегія суддів колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності учасників справи, які не з`явились до суду. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Так, за матеріалами справи вбачається, що 27 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір № 109/08 (зі змінами, внесеними на підставі додаткових угод від 26.12.2008 року, від 26.01.2009 року, від 24.04.2009 року, від 28.02.2011 року, від 24.05.2011 року) про надання невідновлювальної кредитної лінії (т. 1 а.с. 50-67).
За умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися відповідно до графіку, що містися у додатку, який є невід`ємною частиною договору та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 26.06.2018 року (п. 1.1.1); у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов`язань за цим договором протягом 30 календарних днів від дня вручення позичальнику письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів та комісій, а також можливої неустойки (штрафу, пені) (п. 3.2.2.2.); усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зроблені належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача (п. 7.2.).
ОСОБА_1 є власником предмета іпотеки, а саме будівлі магазину літ. А, загальною площею 196,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору 109/08/1і передано в якості забезпечення виконання зобов`язань по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 109/08 від 27.08.2008 року кредитором за яким є  ПАТ «Укрсоцбанк», а боржником за кредитним договором ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 14-23).
27 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 10077, відповідно до якого, у безспірному порядку пропонується за рахунок коштів одержаних від реалізації предмету іпотеки, власником якого є ОСОБА_1 , задовольнити вимоги стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання ОСОБА_2 умов Кредитного Договору за період з 01 вересня 2015 року по 18 травня 2018 року на загальну суму 86920,38 дол. США, яка складається із строкової заборгованості у сумі 12406,81 дол. США; простроченої заборгованості у сумі 31752,48 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках у розмірі 1208,36 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках у сумі 41480,73 дол. США (т. 2 а.с. 8).
Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. та постановою від 17 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 570315309 (т. 1 а.с. 44).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку».
При цьому стаття 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачала, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Разом з тим, у постанові від 23 червня 2020 року (справа № 645/1979/15-ц, п ровадження № 14-706цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.
22 травня 2018 року під вих. № 2778-09 ПАТ «Укрсоцбанк» підготовлено текст вимоги про усунення порушень, адресованих на адреси ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . За вказаною вимогою про усунення порушень, відповідач у справі вимагав від позичальника у 30-денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотків за користуванням кредитом та нараховану неустойку. Також додатково було зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги, Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (будівлю магазину літ. А, загальною площею 196,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) відповідно до Закону України «Про нотаріат» (т. 2 а.с. 30, 31).
В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень.
Крім того, враховуючи, що АТ «Укрсоцбанк» звернулось за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення предмета іпотеки 27 червня 2018 року, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 було отримано вимогу про усунення порушень, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку також про порушення пункту 2.3. ч. 2 глави 16 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».
Отже, у справі, судом першої інстанції встановлено, та перевірено колегією суддів апеляційної інстанції, що АТ «Укрсоцбанк» не довело належними та допустимими доказами направлення ОСОБА_1 та отримання ним вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та пункту 7.2 договору іпотеки. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1 та визнав виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню. 
Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення. 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 липня 2019 року у цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 15 жовтня 2020 року. 
Головуючий: 

Судді: