П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1339/20	

 	Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.                    Дата і місце ухвалення: 07.09.2020р., м. Одеса                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  -    Ступакової І.Г.
суддів             -    Бітова А.І.
                       -   Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами,-

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28 грудня 2018 року, якою, на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України, на позивача накладено штраф в розмірі 372  300,00 грн. за порушення п.п.2 п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України» та ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України - у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.  
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 07.09.2020р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом досліджувалося колегією суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду, якою в постанові від 20.05.2020р. чітко встановлено, що позов подано ФОП ОСОБА_1 в межах строків, встановлених процесуальним законодавством. У зв`язку з цим, за твердженнями апелянта, суд мав би застосувати положення ч.4 ст.78 КАС України та не досліджувати питання щодо строків звернення до суду.
Також, апелянт посилається на те, що у спірних правовідносинах відсутні обидві, визначені частиною 3 статті 123 КАС України, обов`язкові підстави  для застосування положень вказаної норми, а саме: факт пропуску позивачем строку звернення до суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі; позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до суду  або підстави, вказані ним у заяві, визнані судом не поважними. ФОП ОСОБА_1 звертає увагу, що висновки про дотримання позивачем строку звернення до суду викладені не в ухвалі про відкриття провадження у адміністративній справі, а в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020р., що виключає можливість застосування судом першої інстанції положень ч.4 ст.123 КАС України. 
Посилається апелянт і на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням ФОП ОСОБА_1 , що 04.01.2019р. вона отримала засобами поштового зв`язку лише повідомлення та рішення щодо розгляду справи  про накладення штрафу. Жодних інших документів від Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради 04.01.2019р. позивач не отримувала. При цьому, підпис від її імені на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, на яке посилається суд першої інстанції, схожий на підпис ФОП ОСОБА_1 , однак виконаний невідомою особою. До того ж, судом залишено поза увагою наявність виправлень в місці, де зазначена дата отримання відправлення, в той час як на офіційному сайті АТ «Укрпошта» інформація про поштове відправлення з трек-номером 6500138941552 відсутня.
Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради подав письмовий відзив на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , в якому просить скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін. Відповідач зазначає, що представником позивача при поданні 03.03.2020р. заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, на виконання ухвали суду від 20.02.2020р., замовчувався факт отримання позивачем копії оскаржуваної нею постанови про накладення штрафу 04.01.2019р. Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відсутня інформація про поштове відправлення з трек-номером 6500138941552, та зазначає, що після закінчення шестимісячного строку  з дня прийняття відправлень для пересилання відповідна інформація не зберігається  в розділі «Трекінг». Щодо ж до посилань ФОП ОСОБА_1 на виправлення в повідомленні про вручення поштового відправлення  за трек-номером 6500138941552 дати отримання листа, то відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати  наявність на цьому ж повідомленні відбитку календарного штемпелю АТ «Укрпошта» з датою « 04.01.2019р.», яка є ідентичною даті, вказаній особисто позивачем у повідомленні. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є оскарження ФОП ОСОБА_1 прийнятої 28 грудня 2018 року Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182.
При зверненні з даним позовом до суду 15.02.2020р. ФОП ОСОБА_1 заявляла клопотання про поновлення строку звернення з даним позовом, обґрунтоване тим, що копія оскаржуваної постанови Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради на її адресу не надходила та позивачу відповідачем не вручалася, а про існування спірної постанови ФОП ОСОБА_1 дізналася 05.02.2020р. при ознайомленні її представника з матеріалами виконавчого провадження. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2020р. вищевказану позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України - у зв`язку з пропуском ФОП ОСОБА_1 строку звернення до суду, встановленого ст.122 КАС України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020р. скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2020р. та справу №420/1339/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2020р. відкрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 та розпочато розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
07.07.2020р. Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради подано до суду першої інстанції клопотання про залишення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 без розгляду, обґрунтоване тим, що оскаржувану постанову про накладення штрафу отримано особисто ФОП ОСОБА_1 04 січня 2019 року, в підтвердження чого надано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №6500138941552. 
Відповідач зазначив, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні об`єктивні та обґрунтовані підстави, які б підтверджувались належними доказами щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, якими, в свою чергу, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами. 
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи вказаного клопотання Департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради та ухвалою від 07.09.2020р. задовольнив його, залишивши позовну заяву ФОП ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Конституції України).
У свою чергу, частина перша статті 5 КАС України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Строк звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 122 КАС України, за приписами частин першої, другої якої, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
З огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві національне законодавство має забезпечувати достатній рівень доступу до суду в аспекті права на суд. Для того, щоби право на доступ до суду було ефективним, особа має мати зрозумілу та реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France) від 4 грудня 1995 року, заява № 23805/94, § 36).
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.
Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
Згідно п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З вказаної норми слідує, що якщо після відкриття провадження в адміністративній справі у суду з`являться беззаперечні докази про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений ст.122 КАС України, які були відсутні на момент відкриття провадження в адміністративній справі, і суд не знайде підстав для поновлення такого строку, позовна заява залишається без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
При зверненні з даним позовом до суду ФОП ОСОБА_1 стверджувала, що копію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2019р. вона не отримувала, а про її наявність дізналася лише в лютому 2020 року. 
Повертаючи ухвалою від 11.03.2020р. позовну заяву суд першої інстанції визнав необґрунтованими такі твердження позивача. 
При скасуванні вказаної ухвали в апеляційному порядку, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду виходила з того, що Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради належними доказами не спростовано тверджень позивача, що копію оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2019р. ФОП ОСОБА_1 фактично не отримувала, а про її існування дізналася лише в лютому 2020 року. За таких обставин, за висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернулася з позовом до суду у встановлений процесуальним законом строк, а у суду першої інстанції не було беззаперечних  та достатніх підстав для повернення адміністративного позову. 
Тобто, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у даній справі у суду були відсутні докази, які б спростовували доводи позивача про дотримання нею строку звернення до суду, зокрема, про обізнаність ФОП ОСОБА_1 про існування спірної постанови про накладення штрафу раніше лютого 2020 року.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, разом із клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду Департамент аналітики та контролю Одеської міської ради надав суду першої інстанції копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 6500138941552, згідно якого вказане поштове відправлення отримано особисто ФОП ОСОБА_1 04.01.2019р.
Відповідачем, також, надано опис вкладення до відповідного поштового відправлення, з якого вбачається надіслання цим листом позивачу копії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/ІП/ФС/182 від 28.12.2019р., копії акту про відмову від підпису від 28.12.2018р. №ОМС-ОД1229/938/НП/АВ/182/ВП. (т.І а.с.280)
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідачем належними доказами доведено факт отримання позивачем копії оскаржуваної нею постанови 04.01.2019р., а не в лютому 2020 року, як про це стверджує ФОП ОСОБА_1 .
Позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б їй та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення за трек-номером 6500138941552 проставлено не нею, а іншою невстановленою особою, оскільки будь-яких доказів в обґрунтування вказаних посилань не надано, як і не надано доказів звернення до уповноважених правоохоронних органів з приводу вказаного питання.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на наявність виправлень у наданому Департаментом рекомендованому повідомленні щодо дати отримання поштового відправлення його адресатом, оскільки за результатами дослідження відповідного рекомендованого повідомлення за трек-номером 6500138941552 судом встановлено наявність на ньому відбитку календарного штемпелю АТ «Укрпошта» з датою « 04.01.2019р.», яка є ідентичною даті, вказаній особисто позивачем. 
Що ж до посилань апелянта на те, що на офіційному сайті АТ «Укрпошта» відсутня інформація про поштове відправлення з трек-номером 6500138941552, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог пунктів 121-124 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., інформація в електронній системі Укрпошти зберігається  протягом шести місяців з дня прийняття  до пересилання поштових відправлень. 
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було надіслано до АТ «Укрпошта» інформаційний запит стосовно дати отримання ОСОБА_1  рекомендованих поштових відправлень, в тому числі поштового відправлення за  трек-номером 6500138941552. (т.І а.с.156)
Листом від 03.08.2020р. АТ «Укрпошта», з посиланням на положення Правил №270, повідомило суд про неможливість проведення перевірки пересилання, серед інших, поштового відправлення за трек-номером 6500138941552, у зв`язку з тим, що минув шестимісячний строк здійснення перевірки та надання інформації щодо пересилання відповідного поштового відправлення. (т.ІІ а.с.30)
Таким чином, відсутність підтвердження від АТ «Укрпошта» стосовно вручення поштового відправлення зумовлено закінчення строків зберігання відповідної інформації, а не відсутністю такої інформації взагалі.
Апелянт, також, стверджує, що факт звернення ФОП ОСОБА_1 до суду у встановлений КАС України строк встановлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2020р. і ці обставини не підлягають повторному доказуванню на підставі ч.4 ст.78 КАС України. 
Колегія суддів вважає безпідставними такі твердження апелянта, оскільки, як вже зазначалося, скасовуючи ухвалу суду від 11.03.2020р. про повернення позовної заяви та направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у суду не було беззаперечних  та достатніх підстав для висновку про звернення ФОП ОСОБА_1 з позовом до суду з пропуском строку.
Колегія суддів наголошує, що положення чинного КАС України не позбавляють права зацікавлену особу довести суду, що позов подано з порушенням строку звернення до суду і клопотати про застосування наслідків такого пропуску після відкриття провадження у справі. На користь такого висновку колегії суддів свідчать і безпосередньо положення п.8 ч.1 ст.240 КАС України.
Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції  обґрунтовано прийнято надані Департаментом аналітики та контролю Одеської міської ради докази отримання позивачем копії оскаржуваної нею постанови 04.01.2019р., а також надано їм належну правову оцінку.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України, та не зазначено наявності поважних причин, які могли б бути підставою для його поновлення. А відтак, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано наслідки пропуску строку звернення до суду, встановленні пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 122, 240, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                   Повний текст судового рішення виготовлений 27 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                                                                         І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                   А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук