РІШЕННЯ
Іменем України

12 жовтня 2020 року 
Київ
справа №9901/150/20
адміністративне провадження №П/9901/150/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Олендера І.Я.,  Юрченко В.П.,  Ханової  Р.Ф., 
за участю секретаря судового засідання - Калініна О.С.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Русакова І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №9901/150/20 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі
У С Т А Н О В И В:
І. ПРОЦЕДУРА
12 червня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої ради правосуддя (далі - відповідач, ВРП), в якому позивач просить Суд: визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 13 травня 2020 року за №1247/0/15-20, ухваленого за результатами розгляду подання Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, відповідно до рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України; поновити ОСОБА_1 на посаді судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 13 травня 2020 року за №1247/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України з огляду на те, що оскаржуване рішення містить посилання на протиправне (на думку позивача) рішення Третьої дисциплінарної палати (далі - ТДП) від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19, яким суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав вчинення ним істотного дисциплінарного проступку та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади судді. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що рішення ТДП від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19 ухвалене за відсутності повноважень ВРП через участь у засіданні менше половини членів ВРП від її конституційного складу. Вказує, що президентом ГО «Ліга громадського контролю» Омельянчик Н.М. була відкликана її скарга від 21 березня 2018 року, а тому провадження стосовно ОСОБА_1 здійснювалося фактично за власною ініціативою ТДП. Посилається на те, що положення частини 11 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, відповідно до якої дисциплінарне стягнення до суддів застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку, не відповідає Конституції України, зокрема, частинам 1, 2 статті 8, частині 3 статті 22, частинам 1 та 2 статті 24, статті 55, частині 1 статті 126 Конституції України, а тому зазначає про закінчення стоку притягнення його до відповідальності за вчинення істотного дисциплінарного проступку. Посилається на те, що кримінальне провадження №1201710000001324 від 28 грудня 2017 року, відкрите відносно ОСОБА_1 , було закрите за відсутністю у його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2020 року для розгляду справи №9901/150/20 визначено склад колегії суддів: Рибачук А.І. (головуючий суддя), Шарапа В.М., Стрелець Т.Г., Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2020 року задоволено заяву судді Верховного Суду Рибачука А.І. про самовідвід від участі у справі №9901/150/20. Відведено суддю Рибачука А.І. від розгляду справи №9901/150/20. Передано справу №9901/150/20 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2020 року для розгляду справи №9901/150/20 визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А. (головуючий суддя), Бившева Л.І., Олендер І.Я., Шипуліна Т.М., Харова Р.Ф.
17 липня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення відповідача та його дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади підтверджені постановою Великої палати Верховного Суду від 07 травня 2020 року (провадження                     №11-59сап20), а тому не потребують доказування. Також вказує на те, що оскаржуване рішення ВРП ухвалено повноважним складом та підписано усіма членами ВРП (15), які брали участь у його ухваленні.
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2020 року позовну заяву залишено без руху. 06 липня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 20 липня 2020 року о 12 год. 30 хв.
13 липня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2020 року задоволено заяву Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
У судовому засіданні 20 липня 2020 року відкладено розгляд справи на 14 вересня 2020 року 12 год. 30 хв.
07 вересня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2020 року задоволено заяву Вищої ради правосуддя про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
14 вересня 2020 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Справу, призначену до розгляду на 14 вересня 2020 року о 12 год. 30 хв., знято з розгляду у зв`язку з перебуванням одного члена колегії суддів на лікарняному. Наступний розгляд справи призначений на 12 жовтня 2020 року о 14:00 год.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2020 року для розгляду справи №9901/150/20 визначено склад колегії суддів: Гончарова І.А. (головуючий суддя), Бившева Л.І., Олендер І.Я., Юрченко В.П., Харова Р.Ф.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 Указом Президента України від 16 листопада 2004 року №1419/2004 призначений на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років. 
Постановою Верховної Ради України від 01 квітня 2010 року №2009-VI обраний суддею цього суду безстроково.
26 березня 2018 року до ВРП (вх. № 348/0/13-18) надійшла скарга президента ГО «Ліга громадського контролю» Омельянчик Н.М. на дії судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
У скарзі зазначалося, що 27 грудня 2017 року суддя ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Land Rover Freelander», вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який помер унаслідок отриманих тілесних ушкоджень. За результатами аналізів установлено, що вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 становив 1,8 проміле.
Ухвалою ВРП від 06 березня 2019 року за №987/3дп/15-19 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .
Рішенням ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19 суддю Васильківського міськрайонного суду ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.
За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на вказане рішення дисциплінарного органу ВРП дійшла висновку про те, що доводи скаржника не спростовують висновків ТДП ВРП про допущення суддею істотного дисциплінарного проступку та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади.
ОСОБА_1 повідомлено про дату, час та місце засідання ВРП в установленому законом порядку. У засідання ВРП 30 січня 2020 року ОСОБА_1 не прибув.
Рішенням ВРП від 30 січня 2020 року за №248/0/15-20 залишено без змін рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
31 січня 2020 року за вхідним №965/0/8-20 до ВРП надійшло подання ТДП ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України відповідно до рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року за №1107/3дп/15-19.
Рішенням ВРП від 15 травня 2020 року за №1247/0/15-20 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Не погодившись із рішенням ТДП ВРП від 30 січня 2020 року за №248/0/15-20, ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду із скаргою. Постановою Великої Плати Верховного Суду від 07 травня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 30 січня 2020 року №248/0/15-20 «Про залишення без змін рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишено без задоволення, а рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 - без змін.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА І ОЦІНКА СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 3 статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є, зокрема, вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Згідно з статтею 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Статтею 108 Закону №1402-VIII встановлено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.
Відповідно до пункту 6 частини першої та пункту 1 частини восьмої статті 109 Закону № 1402-VIII одним із видів дисциплінарного стягнення стосовно судді є подання про звільнення судді з посади, який застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнаний, зокрема, будь-який з таких фактів: суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду (пункт 1 частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VІІІ).
Статтею 112 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.
Закон України «Про вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII) визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя.
Статтею 1 Закону №1798-VIII передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Відповідно до статті 18 Закону №1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону №1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
На підставі частин першої та третьої статті 56 Закону №1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої      статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої      статті 126 Конституції України      (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
Частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII установлено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Згідно з частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону №1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
Наявні в матеріалах справи документи, зокрема, витяг з протоколу засідання ВРП від 13 травня 2020 року № 35 та ксерокопія оскаржуваного рішення ВРП свідчать про те, що оскаржуване рішення відповідача підписане повноважним складом ВРП та всіма її 15 членами, які брали участь у його ухваленні.
Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави, визначені пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування оскаржуваного рішення відповідача.
Оцінюючи рішення ВРП від 13 травня 2020 року №1247/0/15-20 на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Суд вважає, що останнє містить конкретну, визначену Конституцією України, підставу звільнення позивача та є вмотивованим.
Зокрема, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області слугувало рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року № 1007/3дп/15-19, залишене без змін рішенням ВРП від 30 січня 2020 року №248/0/15-20, про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
Крім цього, Суд звертає увагу на те, що рішення ВРП від 30 січня 2020 року №248/0/15-20 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 07 травня 2020 року (провадження №11-59сап20) скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 «Про залишення без змін рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року №1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишила без задоволення, а рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 - без змін.
Вказане судове рішення Великої Палати Верховного Суду мотивовано тим, що ВРП, ухвалюючи рішення від 30 січня 2020 року №248/0/15-20, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом №1798-VІІІ, з дотриманням балансу у визначенні дисциплінарного стягнення, і рішення ВРП від 30 січня 2020 року №248/0/15-20 містить обґрунтовані мотиви, з яких остання дійшла правильного висновку про необхідність застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади, що є пропорційним вчиненому ним дисциплінарному проступку.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 106 Закону №1402-VIII, який є істотним дисциплінарним проступком у розумінні пункту 1 частини дев`ятої статті 109 цього Закону та вказала, що доводи ОСОБА_1 таких висновків ВРП не спростовують. Обираючи ОСОБА_1 вид дисциплінарного стягнення, ТДП ВРП, з якою погодилася й ВРП, врахувала характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особу судді, наявність у нього на час притягнення до дисциплінарної відповідальності непогашеного дисциплінарного стягнення (рішенням Другої дисциплінарної палати ВРП від 22 грудня 2018 року №3990/2дп/15-18 суддю ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «а» пункту 1, пунктом 4 частини першої статті 106 Закону      № 1402-VIII, та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження) та застосувала дисциплінарне стягнення з урахуванням принципу пропорційності. Також Велика Палата Верховного Суду не встановила передбачених статтею 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування рішення ВРП.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України      обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про його звільнення з посади, не потребують доказування.
Крім цього, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення ВРП від 13 травня 2020 року №1247/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23.01.2020 у справі №9901/418/18 та від 28 листопада 2019 року у справі №9901/449/18.
Верховний Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що Голова ВРП Овсієнко А.А. безпідставно входив до складу ТДП, яка за результатами розгляду скарги позивача залишила в силі рішення ТДП ВРП від 10 квітня 2019 року №1107/3др/15-19, оскільки Великою Палатою Верховного Суду надавалася правова оцінка зазначеним доводам ОСОБА_1 і зараз він фактично просить Суд переглянути остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від                            07 травня 2020 року (провадження №11-59сап20), яка набрала законної сили та дійти висновків, які протилежні до тих, що зроблені у вказаній постанові.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами.
У цій справі ОСОБА_1 ставить питання про зміну висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих щодо позивача у постанові від 07 травня 2020 року (провадження №11-59сап20).
Особливих чи непереборних обставин, які могли би виправдати втручання в остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2020 року, немає.
Керуючись статтями 2, 22, 241-246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 13 травня 2020 року            №1247/0/15-20 та поновлення на роботі відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Великої палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Рішення складене та підписане 16.10.2020. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

І.А. Гончарова,
Л.І. Бившева, 
 І.Я.Олендер, 
 В.П. Юрченко, 
 Р.Ф. Ханова, 
Судді Верховного Суду