ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 326/1180/20                                  Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження №33/807/735/20                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Ліпаткіної Е.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього  на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.
Згідно з постановою суду, 21 серпня 2020 року о 23.20 годині по вул.Енергетиків в м.Приморськ, ОСОБА_1 керував ТЗ ВАЗ 21063 днз НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови та координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Від керування ТЗ відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що розгляд справи відбувся без його участі, чим порушено його права на справедливий суд та право на надання власних пояснень та заперечень. Суд повинен був відкласти розгляд справи на іншу дату для його належного виклику до суду. Розгляд справи у його відсутність призвів до неправильного вирішення справи, оскільки не з`ясовано, чи мала місце його відмова від проходження огляду на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість.
Також апелянт зазначає, що дійсно, 21 серпня 2020 року його у м.Приморськ по вул. Енергетиків зупинили робітники поліції, коли він керував транспортним засобом марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , та склали адміністративний протокол, як виявилось пізніше про те, що він нібито відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Зазначений протокол він підписав не читаючи. Протокол він підписав, оскільки робітники поліції погрожували йому тим, що заберуть його транспортний засіб у відділ поліції. Для себе він вважав, що він підписує згоду на його медичний огляд в медичній установі, оскільки робітниками поліції дійсно висувалися претензії щодо його стану. Він не заперечував проти проходження медичного огляду та разом з ними проїхав до КП «Приморська центральна лікарня» вже після підписання протоколу про адміністративне правопорушення, де лікар, не проводячи ніяких тестів та не відбираючи зразків аналізів, склав акт про те, що він відмовився від проходження медичного огляду, при цьому надавши йому копію Висновку, в якому дуже нерозбірливо було щось написано. Він наполягав на тому, щоб у нього відібрали аналізи та лабораторно встановили, чи є в крові чи сечі наркотичні речовини, чи алкоголь, однак лікар тільки візуально оглянув його та написав у висновку про його відмову. Він розписався в даному акті про те, що отримав другий екземпляр, але зазначив лікарю про те, що якщо б він відмовився від проходження медичного огляду, то відмовився би на місті та не приїздив до лікарні. 
Також апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 21 серпня 2020 року об 23 годині 20 хвилин, а висновок щодо результатів медичного огляду з зазначенням про його відмову був складений 21 серпня 2020 року об 23-45 годині, тобто поліцейські склали протокол на місті зупинки раніше того, як лікар написав Висновок про його відмову, не доправляючи його до медичної установи. Це свідчить про те, що відмови у проходженні медичного огляду на стан сп`яніння не було, оскільки він самостійно поїхав до лікарні з метою проходження медичного огляду.
Крім того, матеріали справи не містять направлення до медичної установи, отже, поліцейськими порушено п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Також апелянт зазначає, що відповідно до розділу з п.7 вищезазначеної Інструкції, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Згідно п. 22 вказаної інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними. Таким чином, висновок, який є в справі, є недійсним з огляду на відсутність акта медичного огляду та лабораторних досліджень.
Згідно з вищезазначеною Інструкцією (п.8), протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. В порушення вищезазначених норм, йому не вручений протокол під розписку.
Крім того, в матеріалах справи на одному аркуші містяться пояснення двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заготовлені, як шаблони печатного однакового тексту про те, що свідок повідомляє про те, що він (апелянт) в присутності свідка відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Дані шаблони, ймовірно, заготовлені заздалегідь поліцейськими, а також заповнені однією рукою, що ставить під сумнів їх справжність. 
Письмові пояснення свідків в справі є сумнівним доказом з огляду на те, що він проходив медичний огляд, та відповідно, не міг відмовитись від його проходження. Свідчення свідків в справі є неналежним доказом з огляду на те, що дані свідчення (пояснення) не перевірялись судом та не попереджалися особи про відповідальність за дачу неправдивих свідчень. Крім того, дані свідки зазначені у протоколі, однак при складанні і підписанні протоколу свідки зазначені не були, їх вочевидь вписали пізніше. 
Більш того, після огляду у нього транспортний засіб не вилучався, а він від водіння транспортним засобом не відсторонявся. В справі є документ, написаний нерозбірливо невідомою йому особою про передачу його транспортного засобу вказаній особі. Ця заява незрозуміло звідки взялася, крім того, прізвище даної особи написано нерозбірливо, що робить неможливим виклик цієї особи до суду.
Також ОСОБА_1  зазначає, що в матеріалах справі відсутній відеозапис з місця складання протоколу, хоча запис поліцейські зобов`язані робити, використовуючи нагрудну камеру. Відсутність відеозапису, долученого до справи, свідчить про порушену процедуру та підтасовку фактів, оскільки в противному випадку відеозапис як доказ був би в матеріалах справи.
Крім того, протокол у справі про адміністративне порушення складений 21 серпня 2020 року. На той момент диспозиція ст.130 КУпАП не містила норми про адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки така відповідальність була скасована 01 липня 2020 року. Відповідно до ст.246 п.6 КУПАП, провадження в адміністративній справі закривається в зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, що судом зроблено не було.
Таким чином, адміністративний матеріал не містить належних доказів щодо відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Ліпаткіну Е.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1   судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№102089 від 21 серпня 2020 року, згідно з яким  ОСОБА_1  у зазначений час керував транспортним засобом ВАЗ 21063 державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови та координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, зі змістом протоколу ознайомлений, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 серпня 2020 року, якими підтверджується те, що в їх присутності вказаний водій відмовився від проведення огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння; висновком Приморського ЦРБ №83 від 21 серпня 2020 року; розпискою ОСОБА_4 .
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Михайлова Є., в якому зафіксовано, що 22 серпня 2020 року о 00:08 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 22 серпня 2020 року о 00:08 годині за адресою: Приморський район м. Приморськ, вулиця Єчина, буд. 11, ст. сержант Сакун батальону поліції "Скіф " зупинив ТЗ ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який перебував у стані наркотичного сп`яніння. 
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
При апеляційному розгляді  ОСОБА_1 зазначив, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейські стали погрожувати йому, що заберуть машину. Він погодився їхати до лікарні. У направленні для проведення огляду  на стан сп`яніння до лікарні розписувався. У лікарні лікар показав, де розписуватись. Він вважав, що підписується за копію акту. Зі скаргами на дії працівників поліції не звертався, так як не знав, як це робиться. 
Вказані доводи ОСОБА_1 , а також доводи останнього про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, спростовується відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, які узгоджуються з письмовими поясненнями свідків та висновком лікаря нарколога №83 від 21 серпня 2020 року.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність  ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
В матеріалах справи містяться відомості про те, що судом завчасно направлялася повістка на адресу ОСОБА_1 .
При апеляційному розгляді  ОСОБА_1   мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду стороною захисту не спростовані. 
Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 21 серпня 2020 року о 23-20 годині, а висновок щодо результатів медичного огляду з зазначенням про його відмову був складений 21 серпня 2020 року об 23-45 годині, тобто поліцейські склали протокол на місті зупинки раніше того, як лікар написав Висновок про відмову апелянта, не доправляючи останнього до медичної установи,  спростовуються матеріалами справи, згідно з якими, правопорушення вчинене  ОСОБА_1   21 серпня 2020 року о 23-20 годині (про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду), висновок лікаря був складений 21 серпня 2020 року об 23-45 годині, а протокол про адміністративне правопорушення складений 21 серпня 2020 року об 23-55 годині, тобто після відмови апелянта від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відсутність в матеріалах справи направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не спростовує висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та жодним чином не вказує на безпідставність складання протоколу про адміністравтине правопорушення відносно ОСОБА_1 ..
У висновку лікаря містяться відомості про те, що ОСОБА_1 на огляд до медичної установи прибув за направленням поліцейського. 
Те, що поліцейськими у  ОСОБА_1   були виявлені ознаки сп`яніння, підтверджується відомостями з протоколу, у якому містяться підписи свідків. 
Твердження апелянта про те, що висновок лікаря є недійсним, оскільки відсутні акт медичного огляду та результати лабораторних досліджень, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку. 
У висновку міститься підпис самого  ОСОБА_1   без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з даними, зазначеними у висновку, в матеріалах справи немає.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що йому не було вручено копію протоколу, нічим не підтверджується, а навпаки спростовується відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення, про те, що зі змістом протоколу ОСОБА_1 ознайомлений та копію зазначеного протоколу отримав.
Те, що при розгляді справи суд не заслухав свідків, правильності висновків суду першої інстанції не спростовує та не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи. 
Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків, ставити під сумнів достовірність яких підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами у справі, а доводи апелянта про протилежне є непереконливими. 
Пояснення дійсно оформленні поліцейським зі слів свідків на бланку, в той же час, у поясненнях містяться засвідчені підписами свідків відомості про те, що пояснення з їх слів складені вірно та ними прочитані, зауважень з приводу викладеного у поясненнях вони не мають. 
Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді стороною захисту не заявлено.
Твердження апелянта про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, правильності висновків суду першої інстанції також не спростовують. 
Даних про те, що після оформлення протоколу та інших матеріалів  ОСОБА_1   дозволено керувати автомобілем, в матеріалах справи немає.
Відсутність в матеріалах справі відеозапису не свідчить про безпідставність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу. Зазначений протокол та додані до нього матеріали містять всі необхідні для розгляду справи відомості, які є достатніми для висновку, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване йому правопорушення. 
При дослідженні матеріалів справи порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено.
З будь-якими скаргами на дії працівників  поліції  у встановленому законом порядку ОСОБА_1   не звертався.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ,  правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Також є безпідставними і доводи апелянта про те, що на час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення диспозиція ст.130 КУпАП не передбачала адміністравтиної відповідальності за відмову особу, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, виходячи з такого.
Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст.286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені зміни до Закону № 2617-VIIІ. 
Так, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX, у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадив нову редакцію ст.130 КУпАП та виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння, у зв`язку із запровадженням кримінальної відповідальності; у пункті 2 Розділу І Закону №2617-VIIІ виключено підпункт 171, яким доповнено КК України статтею 286-1. Отже, залишилась адміністративна відповідальність за вчинення таких дій.
В даному випадку правопорушення вчинене 21 серпня 2020 року, тобто після внесення змін до Закону № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року в його первинній редакції (яким не скасовувалась, а фактично посилювалась відповідальність за вчинення вищевказаних дій).
З врахуванням викладеного, підстав для закриття провадження в справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається. 
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 326/1180/20