КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  757/35284/19-ц                                                                                      Головуючий у І-й інстанції - Бусик О.Л.
апеляційне провадження № 22-ц/824/9674/2020                                                               Доповідач Заришняк Г.М

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26  листопада  2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим та зобов`язання вчинити дії,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2019 року  ОСОБА_1   звернулася в суд з позовом  до ТОВ «ФК «Конкорд Факторинг», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим та зобов`язання вчинити дії.
 В обґрунтуванні позову вказувала, що на підставі рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 липня 2016 р. за  нею визнано право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як їй стало відомо із даних, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що у 2019 року до реєстру було внесено запис про обтяження іпотекою належної їй квартири. При цьому  вказувала, що  іпотекодержателем є ПАТ «Актив Банк», іпотекодавцем ОСОБА_2 , а боржником ТОВ «Пак ЕКСПО». Існування вказаного запису про обтяження належної їй квартири в Державному реєстрі є таким, що порушує її права, оскільки позбавляє права вільно розпоряджатися майном, у зв`язку з чим просила суд визнати таким, що припинився договір іпотеки № 0509/2/S-5, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Актив-Банк» від 05.09.2013 року, за яким в іпотеку передано належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та  зобов`язати відповідача подати державному реєстратору заяву про припинення обтяження іпотекою квартири. 
Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,   ОСОБА_2 .
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року узадоволенні позову  ОСОБА_1    -  відмовлено.
Скасованозаходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2019 року.
В апеляційній скарзі  позивачка  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить  рішення суду  скасувати та постановити нове рішення про задоволення  її позову.
У поданому відзиві  представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. 
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник позивача та третьої особи підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.
Як вбачається  з матеріалів справи і це було встановлено судом, що  05.09.2013 року між ПАТ КБ «Актив-Банк» та ТОВ «Пак ЕКСПО»(після зміни назви ТОВ «Кепстар Гласс Юкрейн Лімітед») було укладено кредитний договір про здійснення кредитних операцій № 0905/02, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати кредит в загальному розмірі не більше 4 520 695, 38 доларів США та 180 000 євро  строком до 04.09.2016 р.,  а клієнт зобов`язався повернути кредит в порядку та строки, визначені договором.
 В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.09.2013 року між ПАТ КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № 0509/02/8-5, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В.   за реєстровим № 8627, за умовами якого Банку було передано в іпотеку, серед іншого, чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 188,2 кв.м, житловою площею 125,6 кв.м.
На момент укладення договору іпотеки право власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_2 , але квартира перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , як подружжя, в зв`язку з чим  остання під час укладення Договору іпотеки надала свою згоду на передачу квартири в іпотеку ПАТ КБ «Актив-Банк» ( підпункт 5.1.12 Договору іпотеки). 
 Рішенням Печерського районного суду міста Києва 28.07.2016 року в  справі №757/6633/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та  кримінальних справ від 05.07.2017 року, визнано право власності ОСОБА_1 на  чотирьохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 188,2 кв.м, житловою площею 125,6 кв.м., яка є предметом іпотеки. 
Ухвалою Печерського районного суду від 08.08.2019 року ПАТ «КБ «Актив-Банк»замінено на належного відповідача у справі № 757/35284/19-ц - на «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг».
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
  Право вибору  способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Тобто,  правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Статтею  1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що  іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до приписів ст. ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти свою дію у разі, якщо основне зобов`язання залишилося невиконаним.
Іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку").
З огляду на правову природу іпотеки як засобу забезпечення виконання зобов`язання, укладаючи договір іпотеки, іпотекодавець бере на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета іпотеки), у тому числі й ті, що виникають внаслідок ліквідації боржника з його подальшим виключенням із відповідного єдиного державного реєстру. Оскільки покладення цих ризиків на особу, яка видала забезпечення, відбулося за договором, укладеним іпотекодавцем саме із кредитором, то всі узяті ризики слід покладати на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язку іпотекодавця із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності непогашеної заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником.
У ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.
За правилом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Таким чином, якщо іпотекодержателем було реалізовано його право на звернення стягнення на передане в іпотеку майно шляхом пред`явлення відповідного позову до іпотекодавця (майнового поручителя), а в подальшому юридична особа-боржника, за яку поручився майновий поручитель, була ліквідована, у тому числі на підставі постановленої господарським судом у межах справи про банкрутство ухвали про ліквідацію юридичної особи-боржника, то відсутні підстави для припинення договору іпотеки, оскільки на момент реалізації іпотекодержателем свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки, основне зобов`язання існувало, іпотека не припинилася, а іпотекодержатель реалізував своє право на захист своїх майнових прав та інтересів. До таких висновків прийшов  Верховний Суд у постановах:  від 06.02.2018 року у справі № 910/9943/17,  від 06.03,2018 р. у справі №2011/16284/12, від 13.03.2018 р. у справі 910/8698/17).
Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 вказувала, що договір іпотеки припинився на підставі п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" у зв`язку з припиненням договору про здійснення кредитних операцій № 0509/02 від 05.09.2013 року, укладеного  між ТОВ "ПАК Експо» (після зміни найменування - ТОВ "Кепстар Юкрейн Лімітед») і ПАТ "КБ "Актив-Банк",  виконання зобов`язань за яким припинилося на підставі норм ст. 609 ЦК України, в силу ліквідації ТОВ "Кепстар Юкрейн Лімітед".
Частиною  1 ст. 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Відповідно до ч. 5 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.12.2016 р. справі №922/5778/15 ліквідовано ТОВ «Кепстар Гласс Юкрейн Лімітед» , про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань  внесено відповідний запис від 21.12.2016 року.
 З матеріалів справи також слідує, що до ліквідації ТОВ " Кепстар Юкрейн Лімітед " рішенням Господарського суду Київської області від 06.04.2015 року у справі №911/206/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 01.09.2015 року, з боржника на користь ПАТ "КБ "Актив-Банк" було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 685 669,80 доларів США та 121 269,70 Євро. У межах виконавчого провадження № 48733676 щодо примусового виконання вказаного судового рішення  заборгованість за кредитним договором не була погашена у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення, наказ, виданий Господарським судом Київської області на виконання вказаного рішення, постановою державного виконавця від 15.12.2015 року  був повернутий ПАТ "КБ "Актив-Банк" без виконання.  
  Окрім того,  судом було встановлено, що у березні 2016 року ПАТ "КБ "Актив-Банк" надіслало ТОВ " Кепстар Юкрейн Лімітед ", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вимогу в порядку ст. ст. 33, 35, 40 Закону України "Про іпотеку" про усунення порушення основного зобов`язання за Кредитним договором, в якій пропонувало не пізніше 30 денного строку з дня відправлення цієї вимоги повністю погасити заборгованість  за кредитним договором про здійснення кредитних операцій № 0905/02 від 05.09.2013 р. в сумі 5 235 584, 54 доларів США та 135 502, 03 євро, а в разі якщо заборгованість не буде погашена, Банком будуть вжиті заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення  на предмет іпотеки в судовому порядку відповідно до чинного законодавства ( т.1 а.с. 125-133). 
Разом з тим, зазначена вимога залишилась невиконаною, тому в серпні 2016 р. ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_2 , ТОВ «Пак-Експо», третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру.  Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2016 р. за вказаним позовом було відкрито провадження ( т.1 а.с. 134-138).
Отже, XXXпотекодержателем було реалізовано його право на звернення стягнення на передане в іпотеку майно - квартиру шляхом пред`явлення позову до іпотекодавця (майнового поручителя), а в подальшому юридична особа-боржник, за яку поручився майновий поручитель, була ліквідована на підставі ухвали  Господарського суду Харківської області від 08.12.2016 р. справі №922/5778/15  про ліквідацію  ТОВ «Кепстар Гласс Юкрейн Лімітед».
Зі змісту договору іпотеки не вбачається, що на момент його укладення сторони досягли домовленості про звільнення іпотекодавця від ризиків, пов`язаних із невиконанням основного зобов`язання боржником внаслідок його ліквідації з подальшим внесення відповідного запису до єдиного державного реєстру.
Отже, ОСОБА_2 , укладаючи договір іпотеки, а ОСОБА_1 , надаючи згоду на укладення такого договору, взяли на себе ризики, пов`язані із невиконанням основного зобов`язання боржником внаслідок його ліквідації.
Тобто, у  зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором та його ліквідацією, ОСОБА_2 несе відповідальність за це у межах вартості предмета іпотеки, а ОСОБА_1 , що набула статус іпотекодавця за договором іпотеки у зв`язку з набуттям права власності на предмет іпотеки в силу норм ст. 23 Закону України "Про іпотеку" - у межах вартості предмета іпотеки, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи наведене,  колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання за кредитним договором залишаються невиконаними і ПАТ "КБ "Актив-Банк", правонаступником є відповідач, реалізувало право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, звернувшись до суду з відповідним позовом у період дії договору іпотеки, коли зобов`язання за кредитним договором, забезпечене іпотекою, належним чином не виконувалося, та до внесення до ЄДР запису про ліквідацію ТОВ " Кепстар Юкрейн Лімітед".  За таких обставин відсутні правові підстави для припинення договору іпотеки відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку".
Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до  норм ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державна реєстрація виникнення та припинення іпотеки здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.
За змістом  ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" слідує, що державна реєстрація речових прав, до яких віднесено іпотеку, за наявності документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Тобто,  державна реєстрація припинення іпотеки здійснюється за умови настання обставин, з якими закон пов`язує припинення іпотеки, та підтвердження заявником таких обставин.
Враховуючи  те, що правові підстави для  припинення договору іпотеки відсутні, відповідно відсутні правові підстави і для державної реєстрації припинення іпотеки щодо предметів іпотеки за договором іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини  справи, зібраним у справі доказам дав належну правову  оцінку та прийшов  до правильного висновку про  відсутність правових підстав для задоволення позову, обґрунтовано відмовивши в позові.
Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норми ст. ст. 104, 593, 609 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку, та  протиправно відмовив у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки договір іпотеки не припинив свою дію у зв`язку з тим, що після припинення боржника заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, а первісний іпотекодержатель пред`явив позов про звернення стягнення на предмети іпотеки до ліквідації  ТОВ " Кепстар Юкрейн Лімітед ".
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність його постановлення.
В іншій частині  рішення суду не оскаржувалось.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений      02 грудня  2020 року.
 
 Головуючий 
 
  Судді: