УХВАЛА

02 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 640/9795/20
адміністративне провадження № К/9901/26255/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року у справі №640/9795/20 за позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі - «НВ ТОВ «Агро-Інтер») звернулось до суду з позовом, у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність посадової особи (державного виконавця) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не вчиненні дій щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №60748257 від 28 листопада 2019 року на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»;
- визнати протиправною та скасувати постанову посадової особи (державного виконавця) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження №60748257 від 28 листопада 2019 року.
Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду постановою від 1 жовтня 2020 року від 28 липня 2020 року, позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність посадової особи (державного виконавця) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не вчиненні дій щодо надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження №60748257 від 28.11.2019 на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інтер", у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 1 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» залишив без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2020 року - без змін.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У касаційній скарзі позивач посилається на пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 24 жовтня 2020 року у справі № 328/618/17(2-а/328/30/17), від 14 листопада 2018 року у справі № 804/4546/17, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 4 вересня 2014 року у справі №К/800/23755/14, скаржник не обґрунтовує подібності спірних правовідносин у цій справі тим, що були предметом розгляду у справах, у яких касаційним судом зроблено відповідні висновки.
Також, не зазначено, в чому саме висновки суду апеляційної інстанції у цій справі не відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені в постановах на які посилається скаржник.
Водночас, необхідно зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої   статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 
Суд зазначає, що подаючи касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач не вказав яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Позивач у касаційній скарзі не обґрунтував наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених цим пунктом, а лише обмежився його цитуванням.
Подана касаційна скарга Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та невикладення з належним обґрунтуванням Науково-виробничим Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктами 1 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 липня 2020 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 жовтня 2020 року у справі №640/9795/20 за позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

Н.М.          Мартинюк,
Суддя          Верховного Суду