ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1416/20 Справа № 206/2948/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника — адвоката Турчинського А.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2020 року щодо:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою судді  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові,  ОСОБА_1 , 17.06.2020 року о 00:55 год. у м. Дніпро, Самарського району, по вул. Романовського, буд. 78, керував транспортним засобом ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремор верхніх кінцівок. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на оскарження постанови судді, скасувати постанову, в провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку вказує, що при розгляду справи в суді першої інстанції він присутнім не був, копія постанови на його адресу не надсилалася. Копію постанови він отримав 26 жовтня 2020 року в суді першої інстанції, а тому, вважає що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважної причини.
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що справа була розглянута за його відсутності, а він не був повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Вказує, що в ході спілкування зі співробітниками поліції, він відмовлявся лише від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, з причини того, що поліцейські стверджували про його не працюючий лівий габарит, що є безпідставним і надуманим. 
Зазначає, що його не було зупинено, а під час прибуття співробітників поліції він взагалі не керував транспортним засобом.
Посилається на те, що свідки були залучені вже після його доставлення до відділення поліції, та їм не були відомі обставини подій на місці зупинки транспортного засобу. В поясненних свідків також не зазначено, від якого саме огляду на стан сп`яніння він відмовлявся. 
У судовому засіданні ОСОБА_1  та його представник - адвокат Турчинський А.Ф. підтримали апеляційну скаргу за викладених у ній підстав, просили поновити строк апеляційного оскарження та зарити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки оскаржувана постанова від 24 липня 2020 року була ухвалена без участі ОСОБА_1 , та за його ствердженнями про існування постанови він дізнався лише 26 жовтня 2020 року, що не спростовується матеріалами справи, тому, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 153258 від 17.06.2020 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП та який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17 червня 2020 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляді на стан сп`яніння, в тому числі і від огляду в медичному закладі; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, як водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
       Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
       Посилання  ОСОБА_1 як на підставу скасування постанови у зв`язку з розглядом справи без його участі, не є обґрунтованими, оскільки останній був обізнаний про наявність щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім цього, на адресу ОСОБА_1 неодноразово надсилалися судові повістки, які поверталися до суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому суд першої інстанції з метою дотримання розумності строків розгляду справи, розглянув справу за відсутності  ОСОБА_1 , що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП. 
Даних чи доказів які б свідчили про обмеження прав  ОСОБА_1  в наданні ними як суду першої інстанції так і в апеляційній інстанції доказів в підтвердження своїх доводів чи в обмеженні будь яких інших їх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.
Є безпідставними і доводи апеляції щодо, не керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, відповідно до якого,  ОСОБА_1  перебував за кермом автомобіля, після чого, перебуваючи вже у приміщення відділення поліції, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому слід зазначити, що в процесі спілкування зі співробітниками поліції на місці зупинки транспортного засобу,  ОСОБА_1  не зазначав, що не керував транспортним засобом.
За наведених обставин, вважаю, що вказані доводи апеляції ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими, та такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання ОСОБА_1 на те, що свідки були залучені лише в приміщенні відділення поліції, та не були свідками його спілкування за співробітниками поліції саме на місці зупинки транспортного засобу, в даному випадку не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ОСОБА_1 було затримано співробітниками поліції та доставлено до відділу поліції. Залучення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 співробітниками поліції відбулося вже в приміщення відділення поліції, при цьому останні засвідчили саме відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння, та не давали свідчень щодо подій, які передували затриманню ОСОБА_1 .
Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2020 року, - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову судді Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко