Дата документу 08.10.2020 Справа № 334/2109/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 334/2109/19                                                      Головуючий у 1 інстанції Баруліна Т.Є.
Провадження №22ц/807/2481/20                              Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 жовтня 2020року         м. Запоріжжя
       Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:        Полякова О.З.,
суддів: Онищенка Е.А.,
        Крилової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що перебував з ОСОБА_1 у шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року (справа №334/6655/17).
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року (справа №337/420/18) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2018 року до повноліття дитини. Вищезазначене рішення суду ОСОБА_4 виконується в примусовому порядку заборгованість зі сплати аліментів відсутня.
Позивач зазначив, що 07 червня 2018 року ним укладено шлюб з ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька -  ОСОБА_5 . Крім того, зазначав, що на його утриманні перебувають дружина – ОСОБА_2 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років, а також двоє її дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ОСОБА_2 посилався на те, що проживає з дружиною та трьома дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , і виключно його дохід є єдиним джерелом існування всієї великої родини. Саме з його заробітної плати родина сплачує за житлово-комунальні послуги, придбає їжу та одяг, проводить лікування всіх членів сім`ї, придбає засоби гігієни, меблі та інші речі домашнього вжитку, витрачає кошти на проїзд та навчання дітей. Утримання новонародженої дитини та двох неповнолітніх дітей потребує значних коштів, так як вони потребують спеціального харчування та засобів гігієни, щеплень, які проводиться за рахунок батьків, тому що колишній чоловік його дружини та батько її дітей аліментів на їх утримання не сплачує. Також позивач вимушений постійно витрачати кошти на своє лікування, оскільки має дуже серйозні захворювання хребта - дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта с порушенням статики остеохондроз, протрузії дисків, правосторонню екструзію диску С6-С7 з ознаками відносно стенозу; цервікобрахіалгіювертеброгенного ґенезу с м`язово-тонічними проявами, радікулопатію С4-С5, ДДПП. Вказане призводить до постійного болю спини та хребта, внаслідок чого він вимушений постійно витрачати кошти на знеболюючі препарати та ліки, вітаміни. 
Отже, позивач зазначав, що в нього змінився майновий стан. Також вказував, що його середня заробітна плата за останні 6 місяців становить 23789,05 грн., а отже з урахуванням зменшення розміру аліментів, ним фактично будуть сплачуватись аліменти у розмірі 3964,48 грн., що є значно більшою сумою, аніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тобто задоволення його позовних вимог не призведе до порушення прав його сина. 
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового рішення Хортицького міського суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року у справі № 337/420/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року позов задоволено. Зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі судового рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.
Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, та їх невідповідність чинному законодавству, просить рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року змінити, а саме – змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 частини на 1/5 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції проігноровано відсутність в неї будь-якого доходу та нерухомого майна. Втім, позивач навпаки, має нерухоме майно та гарний дохід. Більш того, з моменту ухвалення рішення, примусове виконання якого розпочалося у лютому 2018 року, середній розмір доходу ОСОБА_2 складав 18964 грн., а з серпня 2019 року по січень 2020 року середній дохід позивача складав вже близько 36320 грн. Тобто, динаміка зростання доходу ОСОБА_2 свідчить про покращення його майнового стану, що, навпаки, є підставою для збільшення розміру аліментів. Висновки суду щодо перебування на утриманні позивача неповнолітніх дітей його дружини від першого шлюбу, скаржниця вважає недоведеними. ОСОБА_1 зазначала, що її представник приймав участь в іншій справі з аналогічним предметом та практично ідентичними доказами, за результатами розгляду якої, аліменти було зменшено до розміру 1/5 частини всіх видів заробітку позивача. Посилаючись на те, що правозастосовна практика у подібних справах не може відрізнятись, просить задовольнити її скаргу. 
20 серпня 2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_9 , проте він не може бути прийнятий колегією суддів до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_8 наділений повноваженнями представляти інтереси ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції. В матеріалах цивільної справи наявний Ордер на надання правової допомоги ОСОБА_2 у Ленінському районному суді м. Запоріжжя (а.с. 109).
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступні обставини.
ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , в якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року (справа №334/6655/17) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 61).
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року (справа №337/420/18) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2018 року до повноліття дитини (а.с.62).
07 червня 2018 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_10 (а.с. 63).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 та ОСОБА_2 народилась дочка, ОСОБА_5 (а.с. 64). 
З медичних висновків, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_2 має хронічні захворювання хребта - дегенеративно-дистрофічні зміни шийного відділу хребта с порушенням статики остеохондроз, протрузії дисків, правосторонню екструзію диску С6-С7 з ознаками відносно стенозу; цервікобрахіалгіювертеброгенного ґенезу с м`язово-тонічними проявами, радікулопатію С4-С5, ДДПП, які потребують регулярного лікування (а.с. 84-88).
Також, вбачається, що ОСОБА_2 має захворювання хребта, яке потребує регулярного лікування, що підтверджується медичними висновками та фінансовими (а.с. 128-130).
З розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя Білецької К.О., вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 337/420/18, виданого 23 травня 2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, станом на 31 січня 2019 року відсутня (а.с. 17).
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає зменшенню відповідно до частини першої статті 192 СК України з урахуванням сімейного та матеріального стану платника аліментів.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Так, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_11 , 2007р.н., мають певні проблеми зі здоров`ям, що підтверджується медичними документам. (а.с.103-105). 
Разом з тим, відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі установлено з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 підлягали стягненню: за серпень 2018 року – 5353,04 грн., за вересень 2018 року – 7779,86 грн., за жовтень 2018 року – 7202,91 грн., за листопада 2018 року – 2521, 49 грн., за грудень 2018 року – 6670,37 грн., за січень 2019 року – 6158,40 грн., які були сплачені ОСОБА_2 в повному обсязі. Таким чином, розмір аліментів, що стягується з позивача значною мірою перевищує 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Отже, враховуючи дохід відповідача, встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини, зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частину не вплине на фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток дитини.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з аналізу статті 180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, покладено на обох батьків, а отже доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в неї нерухомого майна чи доходу, тобто її бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають до стягнення. 
Висновок суду першої інстанції, щодо перебування на утриманні у ОСОБА_2 також неповнолітніх дітей від першого шлюбу його дружини ОСОБА_2 з тих підстав, що їх рідний батько ОСОБА_12 ухиляється від утримання своїх дітей є хибним, оскільки він не встановлював опіку над ними. Разом з цим, це не вплинуло на правильність вирішення спору, оскільки під час апеляційного перегляду знайшов підтвердження той факт, що з часу стягнення аліментів сімейний та матеріальний стан позивача змінився, він одружився вдруге, народилася дочка, яка також знаходяться на утриманні позивача, тобто наявна суттєва зміна матеріального та сімейного стану у платника аліментів, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Посилання ОСОБА_1 на рішення суду першої та апеляційної інстанції, якими з аналогічними предметом та практично ідентичними обставинами розмір аліментів зменшено до 1/5 частини, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, а отже скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2020 року у цій справі – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 08 жовтня 2020року.

Головуючий:

Судді: