ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7758/20 Справа № 192/2166/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він у період часу з 1974 року по 1990 рік працював на різних посадах, в тому числі трактористом в колгоспі «Маяк», який в послідуючому був реорганізований в колгосп ім. Суворова.
01 серпня 2019 року заявнику було встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню та призначено пенсію по інвалідності, але при зарахуванні страхового стажу не було взято до розрахунку період його роботи в колгоспі ім. Суворова, оскільки в поданих заявником документах, а саме в архівній довідці № М-46 від 07 серпня 2018 року, виданої КУ «Трудовий архів Солонянського району» маються розбіжності в написані прізвища « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 ».
Тому просив встановити факт належності йому архівної довідки виданої комунальною установою «Трудовий архів Солонянського району» № М-46 від 07 серпня 2018 року. Встановлення даного факту потрібно йому для призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що архівна довідка № М-46 адресована заявнику і додаткового встановлення факту належності такої довідки заявнику непотрібно.Заінтересована особа, зобов`язана у визначений в порядку строк прийняти відповідне рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії, і у разі, якщо заявник не погоджується з прийнятим рішенням, він має право оскаржити дії заінтересованої особи в порядку Кодексу України про адміністративне судочинство.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки факт належності правовстановлюючого документу — Архівної довідки виданої КУ “Трудоий архів Солонянського району” за № М-46 від 07 серпня 2018 року необхідно для підтвердження трудового стажу, збільшення якого призведе до збільшення розміру пенсії по інвалідності і органами Пенсійного фонду не оспорюється право на пенсію заявника, а лише ставиться під сумнів належність виданої архівної довідки саме заявнику і від встановлення такого факту залежить виникнення майнових прав фізичної особи та за законом не визначено іншого порядку його встановлення, то така заява підлягає задоволенню.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Солонянським РВУМВС України в Дніпропетровській області 18 серпня 2004 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника українською мовою зазначено, як « ОСОБА_1 », який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Петровське, Солонянського району, Дніпропетровської області, а російською мовою – « ОСОБА_3 » (а.с. 6, 7).
З трудової книжки НОМЕР_2 від 25 листопада 1974 року, видана на ім`я, російською мовою – ОСОБА_3 , вбачається, що з 25 листопада 1974 року заявник прийнятий на роботу в колгосп ім. Суворова різноробочим, а 01 січня 1977 року переведений на посаду тракториста (а.с. 13, 14).
Згідно архівної довідки № М-46 від 07 серпня 2018 року наданої ОСОБА_1 КУ «Трудовий архів Солонянського району», зазначено, що по документах архівного фонду «Колгосп «Маяк» (Колгоспа ім. Суворова) в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників значиться « ОСОБА_1 ». По наявних документах працював з 1974 року по 1979 року та з 1982 року по 1990 рік (а.с. 17).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив той факт, що заявник дійсно працював в колгоспі ім. Суворова з 1974 року на посаді тракториста.
Як вбачається з даних документів, дана довідка адресована ОСОБА_1 , тобто заявнику.
Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд обґрунтовано виходив з того, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що архівна довідка № М-46 адресована заявнику і додаткового встановлення факту належності такої довідки заявнику непотрібно. Заінтересована особа, зобов`язана у визначений в порядку строк прийняти відповідне рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії, і у разі, якщо заявник не погоджується з прийнятим рішенням, він має право оскаржити дії заінтересованої особи в порядку Кодексу України про адміністративне судочинство. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, згідно п. 4.10 Заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року N 1596 (зі змінами). При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів. 
Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки факт належності правовстановлюючого документу — Архівної довідки виданої КУ “Трудоий архів Солонянського району” за № М-46 від 07 серпня 2018 року необхідно для підтвердження трудового стажу, збільшення якого призведе до збільшення розміру пенсії по інвалідності і органами Пенсійного фонду не оспорюється право на пенсію заявника, а лише ставиться під сумнів належність виданої архівної довідки саме заявнику і від встановлення такого факту залежить виникнення майнових прав фізичної особи та за законом не визначено іншого порядку його встановлення, то така заява підлягає задоволенню, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки довідка надана саме заявнику, а у разі не згоди з рішенням Пенсійного фонду про призначення або про відмову в призначенні пенсії, заявник вправі оскаржити це рішення в порядку адміністративного судочинства.
Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року  -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва 

Т.Р. Куценко