Постанова 
Іменем України
23 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 682/1303/19
провадження № 61-18983св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Берездівська сільська рада Славутського району Хмельницької області, 
особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Купельського А. В., Янчук Т. О., від 01 жовтня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заяви
У квітні 2019 року ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько
ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок і земельні ділянки, які належали останньому на праві власності. 
ОСОБА_1 посилався на те, що на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем в селі Хвощівка Славутського району Хмельницької області, хоча був зареєстрований за іншою адресою. 
Стверджував, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та прийняв спадщину у визначеному законом порядку.
Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини необхідно йому для оформлення спадкових прав.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Шевчука В. В., від 17 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: 
АДРЕСА_1 .
Суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості поданої ОСОБА_1 заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, а встановлення такого факту тягне за собою юридичні наслідки, не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, у вересні 
2019 року ОСОБА_2 , як особою, яка не брала участі у розгляді справи, подано апеляційну скаргу, в якій вона посилалася на те, що є спадкоємцем після смерті свого двоюрідного брата  ОСОБА_3 , а отже між нею та ОСОБА_1 виник спір щодо спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2019 року скасовано, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем залишено без розгляду на підставі 
частини шостої частини 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Колегія суддів виходила з того, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виник спір про право, який має бути вирішений у порядку позовного провадження. ОСОБА_2 оспорює факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року до Верховного Суду
ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2019 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
У вересні 2020 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
14 грудня 2020 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 682/1303/19 передано судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована помилковістю висновків суду апеляційної інстанції. Заявник наголошує на тому, що він є племінником померлого спадкодавця ОСОБА_3 та відповідно до частини першої статті 1262 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) належить до другої черги спадкоємців за правом представлення. ОСОБА_2 з часу відкриття спадщини не довела факт родинних відносин з ОСОБА_3 . Крім того, у разі підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 належить до спадкоємців третьої черги за правом представлення.
Учасниками справи відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів Хвощівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_3 і спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 рідної сестри ОСОБА_3 та матері заявника ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , як двоюрідна сестра ОСОБА_3 , подала до Славутської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу №68/2016.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заперечують право одне одного на спадщину після смерті ОСОБА_3 
02 квітня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки неможливо встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини відповідно до статті 1268 ЦК України.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі про тексту в редакції кодексу на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті дядька ОСОБА_3 та прийняв спадщину у визначеному законом порядку.
Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 стверджувала, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_3 та заперечувала право ОСОБА_1 на спадкування.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до вимог статей 1258, 1262, 1263 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17.
Встановивши, що метою встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщиниє оформлення 
ОСОБА_1 спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , які заперечуються (не визнаються) ОСОБА_2 , за заявою якої про прийняття спадщини заведена спадкова справа, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність спору про право.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Крім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень наразі є таким, що набрало законної сили рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2020 року у цивільній справі 
№ 682/3392/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Берездівська сільська рада, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 постійно проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. 
Відповідно до частини другої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України оскаржене судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта