Справа № 308/1569/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 жовтня 2020 року                  м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,
суддів Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,
за участю секретарки судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , від імені якої діє представниця – адвокатеса Ковальчук Олеся Василівна, та ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 серпня 2020 року, ухвалене суддею Данко В.Й.,

в с т а н о в и в :

       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Позов мотивовано тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08.06.2011 розірвано.
Від даного шлюбу у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею.
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.06.2012 з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 21.05.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка вказує, що діти знаходяться на повному її утриманні, відповідач на протязі 8 років від сплати аліментів ухиляється, матеріальної допомоги дітям не надає, не приймає участі у їх вихованні, не спілкується з ними, на зв`язок не виходить. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 12.02.2020 становить 24 547,00 грн.
Зазначає, що її матеріальне становище погіршилося, оскільки син ОСОБА_3 з 2017 року знаходиться на обліку лікаря-алерголога та потребує постійного нагляду та лікування, а син ОСОБА_4 – з 2015 року на диспансерному обліку з діагнозом: збіжна косоокість лівого ока, проходить регулярне обстеження та лікування в офтальмологічному кабінеті, що потребує витрат.
Вказує на те, що у неї від другого шлюбу народилося двоє дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно з посвідченням від 20.02.2018 вона є багатодітною матір`ю, допомога на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях становить 3 400,00 грн. Отже, їй надзвичайно важко нести витрати на утримання дітей.
Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно на кожну дитину, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.08.2020 позов задоволено частково. 
Збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.06.2012, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі по 1 300,00 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
Вказує на те, що після ухвалення Перечинським районним судом рішення від 06.06.2012 змінився його сімейний стан, а саме він 14.05.2013 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , від якого у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який перебуває на його повному утриманні. 
Зазначає, що позивачкою не доведено покращення його майнового стану і те, що він займається ремонтом автомобілів, має багато клієнтів і хороші заробітки, що б вказувало на його можливість платити аліменти на дітей по 2 500 грн на кожного. Натомість, стверджує, що він постійного доходу не має, його заробітки мають мінливий характер, а тому з урахуванням того, що у нього є сім`я, дитина від другого шлюбу, просить суд стягувати з нього аліменти по 1 300 грн на кожну дитину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представниця – адвокатеса Ковальчук О.В., посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить змінити судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивачка стверджує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі по 5 000 грн на кожну дитину.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу позивачки визнав частково, вказував, що може сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 2 000,00 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали, а апеляційну скаргу відповідача не визнали.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Перечинського районного суду від 08.06.2011 між ними розірвано.
Від даного шлюбу у сторін народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Також установлено, що на підставі рішення Перечинського районного суду від 18.06.2012 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_12 стягуються аліменти на утримання дітей – синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі по 500,00 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з травня 2012 року і до досягнення ними повноліття. 
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини».
Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із змінами та доповненнями, внесеними до ст. 182 СК України Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено в 2020 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають сини, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.
Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

Збільшуючи розмір аліментів, визначених рішенням Перечинського районного суду від 18.06.2012, з 500,00 грн щомісячно на кожну дитину до 2 500,00 грн щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції врахував вимоги статей 182, 192 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на кожну дитину, і те, що син ОСОБА_3 з 2017 року знаходиться на обліку лікаря-алерголога та потребує постійного нагляду та лікування, а син ОСОБА_4 – з 2015 року на диспансерному обліку з діагнозом: збіжна косоокість лівого ока, проходить регулярне обстеження та лікування в офтальмологічному кабінеті, що потребує значних витрат, тоді як відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, а тому може сплачувати визначений судом розмір аліментів. Судом було враховано і те, що відповідач перебуває у шлюбі та має на утриманні від цього шлюбу сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Доводи апелянта про те, що він неспроможній сплачувати аліменти в розмірі по 2 500 грн, а може тільки сплачувати по 2 000 грн на кожну дитину, за наведених вище обставин не заслуговують на увагу.
Також не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 5 000 грн на кожну дитину, оскільки матеріали справи таких доказів не містять і відповідач ці обставини не визнає, а тому відсутні передбачені законом підстави для збільшення визначеного місцевим судом розміру аліментів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, і доводи апеляційних скарг висновків місцевого суду не спростовують.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2   та апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 серпня 2020 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді