ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1348/19	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.
при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  на  ухвалу   Одеського окружного адміністративного суду  від 28 травня 2020 року, прийняту в порядку письмового провадження у м.Одесі за заявою про встановлення судового контролю та накладення  штрафу в адміністративній справі за позовом   ОСОБА_1  до   Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА: 
20.05.2020 року позивачем до суду   подано заяву в порядку ст. 382 КАС України,  в якій позивач просить:  зобов`язати суб`єкта владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;  накласти на керівника суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  половину суми штрафу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, стягнути на користь позивача, іншу половину до Державного бюджету України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду  від 28 травня 2020 року заяву ОСОБА_1   задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області   подати до суду протягом 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року по справі № 420/1348/19. В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1   відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач  надали  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та  процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення вимог, та в цій частині винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 . Доводами апеляційної скарги зазначено, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у  справі. Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі. Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 по справі № 523/15136/15-а, ухвалі від 23.04.2019 по справі № 805/516/18-а.
У відзиві  на апеляційну скаргу зазначається, що   позиція апелянта є протиправною, оскільки  судові рішення ухвалюються іменем України та є обов`язковим до виконання. Проте, апелянт умисно не приймає до уваги те, що рішенням  суду  у цій справі  зобов`язано провести не тільки  перерахунок пенсії, а і виплату пенсії, без обмеження граничного розміру щодо сплати  грошової  суми між перерахованою і отриманою сумою, тому позивач просить ухвалу суду про зобов`язання подати до суду звіт  про  виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від           04.12.2019 року по справі № 420/1348/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
11.11.2020 року до суду надійшло клопотання ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області про розгляд справи без участі їх представника.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі,  тому оскільки  особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії в сторону зменшення позивачу з 1 січня 2018 року відповідно до Постанови КМУ «Про перерахунок пенсії особам, які звільнилися з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» за № 103 від 21.02.2018 року, виходячи з розрахунку 70% відповідних сум грошового забезпечення;  зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення вказаної у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру щодо сплати грошової суми між перерахованою і отриманою сумою.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року  адміністративний позов   задоволено повністю.
20.05.2020 року позивачем до суду   подано заяву в порядку ст. 382 КАС України.
Звертаючись до суду з заявою, позивач зазначив, що  Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. постановою від 24.01.2020 відкрито виконавче провадження,  однак до теперішнього часу вказане рішення суду в повному обсязі не виконано, а саме перерахунок пенсії проведено та почато виплату перерахованої пенсії з 08.01.2020 року, але виплату доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 07.01.2020 року в сумі 49174,41 грн. не здійснено. До даної заяви додано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61053154 від 24.01.2020 року, якою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В., керуючись ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 420/1348/19, виданого 15.01.2020 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, вказаної у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, починаючи з 01.01.2016 року, без обмеження граничного розміру щодо сплати грошової суми між перерахованою і отриманою сумою.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того,  станом на 28.05.2020 року доказів виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року по справі № 420/1348/19, яке набрало законної сили 08.01.2020 року, в повному обсязі  суду не надано. 
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
З огляду на вищенаведені норми законодавства, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до  Закону України «Про виконавче провадження».          
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За частинами першою та шостою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що   стаття 382  КАС  України регулює порядок застосування судового контролю таким чином, що процесуальна можливість зобов`язання подати звіт існує у суду  виключно на стадії прийняття судового рішення, яким спір вирішується по суті заявлених позовних вимог.
Судова колегія зазначає, що   законодавець у зазначеній нормі процесуального кодексу   наділив суд повноваженнями контролю за виконанням судового рішення і такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогіний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 4 березня 2020 року по справі № 539/3406/17
Крім того, колегія суддів не приймає  посилання апелянта на позицію Верховного Суду в інших справах, оскільки під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року  зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 року № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення вказаної у довідці про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру щодо сплати грошової суми між перерахованою і отриманою сумою.
Однак до теперішнього часу вказане рішення суду в повному обсязі не виконано, а саме перерахунок пенсії проведено та почато виплату перерахованої пенсії з                08.01.2020 року, але виплату доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 07.01.2020 року в сумі 49174,41 грн. не здійснено
Наведені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач має намір ухилитись від виконання судового рішення,  тому  судом першої інстанції вірно прийнято рішення  про встановлення  відповідачу   30-денний строк для подачі звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 року по справі №420/1348/19 з дня отримання копії цієї ухвали.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 252, 308, 310, 312,  315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Ухвалу  Одеського окружного адміністративного суду  від 28 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.
Повний текст складено та підписано  12.11.2020 року

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             О.В. Єщенко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик