УХВАЛА
29 грудня 2020 року
Київ
справа №826/10834/14
провадження №К/9901/38229/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Граве Україна страхування життя" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ Банк" Ткач Маріанни Юріївни, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ Банк" Караченцева Артема Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ЕРДЕ Банк", за участю прокуратури м. Києва, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів:              Горяйнова А.М., Парінова А.Б., Троян Н.М. від 01.02.2018,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Приватне акціонерне товариство "Граве Україна страхування життя" (далі - ПрАТ "Граве Україна страхування життя", також Товариство, відповідач) звернулося до суду з позовом у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило: 
-          визнати протиправними дії Державної установи "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ Банк" (далі - Фонд, Уповноважена особа відповідно, відповідачі, ПАТ "ЕРДЕ Банк") Ткач М.Ю. щодо відмови у виплаті (відшкодуванні) вкладів фізичних осіб-страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 в загальному розмірі 10740312,22 гривень;
-          визнати страхувальників вкладниками ПАТ "ЕРДЕ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕРДЕ Банк" Караченцева А.Ю. включити цих осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "ЕРДЕ Банк", а також вчинити усі необхідні дії щодо виплати (відшкодування) на користь ПрАТ "Граве Україна страхування життя" вкладів у загальному розмірі 10740312,22 гривень щодо цих страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3.
2.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.
3.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016,                залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.11.2016, адміністративний позов задоволено частково: 
-          визнано протиправними дії Державної установи "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕРДЕ Банк" Ткач М.Ю. щодо відмови у виплаті (відшкодуванні) вкладів фізичних осіб-страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 в загальному розмірі 10740312,22 гривень; 
-          зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕРДЕ Банк" Караченцева А.Ю. надати до Державної установи "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" додаткову інформацію стосовно вкладників  ПАТ "ЕРДЕ Банк", яким необхідно здійснити виплати відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього страхувальників, згідно списку, що є додатком до листа ПрАТ "Граве Україна страхування життя" №134/02 від 26.06.2014;        
-          зобов`язано Державну установу "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" вчинити необхідні дії щодо виплати (відшкодування) на користь ПрАТ "Граве Україна страхування життя" вкладів страхувальників за договорами довгострокового страхування життя у національній валюті України за тарифами головного страхування GХ-3 у загальному розмірі 10740312,22 гривень.
4.          У грудні 2017 року Фонд звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд вказаної вище постанови за нововиявленими обставинами.
5.          В обґрунтуванні заяви зазначалось, що з прийняттям рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 05.10.2017 №3135/1дп/15-17 стали відомі істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі Фонду на час розгляду справи. Заявник зазначає, що вказаним рішенням встановлено, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, а також зобов`язав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вийти за межі наданих законом повноважень. Крім того, заявник зазначає, що йому не було відомо про те, що суд не встановив наявності порушених прав позивача та фізичних осіб, яких суд вважав вкладниками.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
6.          Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 у задоволенні заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відмовлено.
7.          Постановляючи таку ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказані заявником обставини не є нововиявленими у розумінні пункту першого частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції, чинній до 15.12.2017.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.          Не погоджуючись з постановленою судом апеляційної інстанції ухвалою, Фондом подано касаційну скаргу, в якій останній, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить її скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9.          У заяві Фонд зазначав, що про існування нововиявлених обставин стало відомо після отримання рішення Першої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 05.10.2017 №3135/1дп/15-17, яким суддів Київського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із вирішенням даної справи.
10.          Нововиявленими обставинами Фонд вважає наступне: суд невірно встановив фактичні обставини справи, які є підставами для виникнення правовідносин; не встановив наявності порушеного права позивача, протиправності відмови відповідачів у задоволенні вимог позивача, порушеного права фізичних осіб, яких суд вважав вкладниками, укладених договорів між ПАТ "Граве Україна страхування життя" та фізичними особами-страхувальниками; суд зобов`язав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вийти за межі своїх повноважень; фізичні особи-страхувальники не зверталися до ПАТ "Граве Україна страхування життя" із вимогами про повернення вкладів.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
11.          В обґрунтуванні вимог касаційної скарги стосовно наявності права на касаційне оскарження постановленої судом апеляційної інстанції ухвали зазначено, що вказане судове рішення, хоча й не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, однак такий судовий акт, на переконання відповідача, може бути переглянутий касаційним судом, оскільки прямої заборони такого оскарження процесуальний закон не містить.
12.          У розвиток такої позиції скаржник посилається на низку рішень Конституційного Суду України, ухвалених упродовж 2010-2012 років, де вказано, що в апеляційному і касаційному порядку можуть бути оскаржені будь-які ухвали суду, якщо закон не містить прямої заборони такого оскарження.
13.          Також скаржник зазначав, що відповідно до статті 369 КАС України, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути ухвалене рішення суду, прийнято постанову або постановлено ухвалу, які, як вказано у цій правовій нормі процесуального закону, можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.
14.          Наводячи аргументацію по суті вимог касаційної скарги, Фонд зазначає, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення поданої ним заяви, оскільки наведені заявником факти, на його думку, свідчили про наявність нововиявлених обставин, які зумовлюють перегляд судового рішення в порядку, встановленому главою 4 розділу IV КАС України.
15.          У відзиві на касаційну скаргу позивач проти її доводів та вимог заперечує й, окрім іншого, наводить мотиви про те, що ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами, касаційному оскарженню не підлягає.
16.          Товариство звертає увагу, що аналогічного висновку про відсутність можливості касаційного оскарження вищенаведеної ухвали дійшов Верховний Суд в ухвалі від 28.02.2018, постановленій у цій же справі за касаційною скаргою Фонду на цю ж саму ухвалу апеляційного суду від 01.02.2018.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17.          Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
18.          Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
19.          Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
20.          Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви №17160/06 та №35548/06).
21.          Статтею 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя цієї статті).
22.          Відповідно до частини першої статті 328 КАС України в редакції, яка діяла станом на час постановлення апеляційним судом оскаржуваної ухвали і подання цієї касаційної скарги, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
23.          За правилами частини другої цієї ж статті (в тій же редакції) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
24.          Такими ухвалами в силу пунктів 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України є ухвали щодо:
-          повернення заяви позивачеві (заявникові);
-          відмови у відкритті провадження у справі;
-          відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності;
-          залишення позову (заяви) без розгляду;
-          закриття провадження у справі;
-          відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;
-          заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
25.          Згідно з частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
26.          В подальшому Законом України від 15.01.2020 №460-IX до частини третьої статті 328 КАС України було внесено зміни та включено до переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
27.          Ці зміни набули чинності 08.02.2020.
28.          Аналіз вищевказаних положень процесуального закону дає підстави для висновку, що редакція КАС України, чинна після 15.12.2017, не передбачала можливості оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 
29.          Право на оскарження такої ухвали з`явилось починаючи з 08.02.2020 і, в силу запровадженого статтею 58 Конституції України принципу дії законів у часі, стосується ухвал, постановлених після цієї дати.
30.          Колегія суддів наголошує, що наведений у частині третій статті 328 КАС України перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
31.          Зважаючи на те, що оскаржувана Фондом ухвала апеляційного суду була постановлена судом і оскаржена в касаційному порядку в період дії процесуального закону, який не містив правової регламентації стосовно можливості такого оскарження, то таке судове рішення касаційному оскарженню не підлягає.
32.          Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. 
33.          Наведене повністю узгоджується й з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
34.           Процесуальним наслідком подання касаційної скарги на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, передбачено пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, відповідно до якого суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
35.          Колегія суддів критично ставиться до аргументів касаційної скарги про те, що оскаржувана відповідачем ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку з огляду на відсутність у процесуальному законі прямої заборони на таке оскарження, оскільки суд, як і будь-який інший орган державної влади в Україні, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як це передбачено частиною другою статті 19 Конституції України.
36.          З аналізу зазначеної норми Основного Закону України вбачається, що діяльність органів державної влади (в тому числі судової) здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом".
37.          За наведеного, суд касаційної інстанції може здійснювати касаційний перегляд лише тих судових рішень, можливість касаційного оскарження яких прямо передбачена процесуальним законом. Відсутність у процесуальному законі вказівки на заборону оскарження того чи іншого судового рішення. наведеної правової регламентації не змінює.
38.           Не свідчить про наявність у скаржника права на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення, ухваленого у цій справі, за нововиявленими обставинам і посилання відповідача на  рішення Конституційного Суду України, які прийняті упродовж 2010-2012 років, оскільки такі містять правові позиції, засновані на тлумаченні норм процесуального закону, який з того часу зазнав суттєвих змін і по іншому урегульовує питання, пов`язані із встановленням порядку здійснення судочинства в адміністративних судах.
39.          Окрему увагу колегія суддів звертає на те, що Верховний Суд ухвалою від 28.02.2018 вже відмовляв у відкритті касаційного провадження у цій же справі за касаційної скаргою цієї ж самої особи (Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) на це саме судове рішення (ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018, розміщеною в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reestr.court.gov.ua/Review/72507056).
40.          Такі обставини зумовлювали процесуальний наслідок у вигляді відмови у відкритті касаційного провадження у справі відповідно до пункту 3 частини першої статті 333 КАС України, якою встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
41.          Положення пунктів 1, 3 частини першої статті 333 КАС України є імперативними, а тому у відкритті касаційного провадження у цій справі належало відмовити, однак провадження у справі було помилково відкрито, що вказує на необхідність його закриття, оскільки розгляд справи судом, який не має передбачених законом повноважень, не сумісний з приписами процесуального закону і обов`язками держави, визначеними у статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
42.          Оскільки оскаржуване у цій справі судове рішення не підлягало перегляду Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу ІІІ КАС України, то касаційне провадження, відкрите у цій справі, підлягає закриттю як таке, що відкрите помилково.
43.          Аналогічна правова позиція стосовно можливості закриття касаційного провадження у справі, відкритого на судові рішення, які оскарженню не підлягають, висловлена в ухвалах Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №640/1266/19, 21.11.2019 у справі №640/2306/19, 21.01.2020 у справі №629/1261/15-а, 02.04.2020 у справі №1.380/2019/001145, а також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №817/1768/18 (провадження № 11-809апп19).
44.          Керуючись статтями 13, 328, 333, 339, 355, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Граве Україна страхування життя" до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ Банк" Ткач Маріанни Юріївни, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЕРДЕ Банк" Караченцева Артема Юрійовича, третя особа - Публічне акціонерне товариство "ЕРДЕ Банк", за участю прокуратури м. Києва, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Граве Україна страхування життя" на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Коваленко 

                                                                                          Я.О. Берназюк

                                                                                          І.В. Желєзний