ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року	Львів	Справа № 300/898/20 пров. № А/857/13039/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З., 
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №300/898/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради треті особи управління архітектури, дизайну та містобудівнох діяльності Івано-Франкіської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції – Микитин Н.М., час ухвалення – 16 год.49 хв., місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – 18.09.2020р.),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмови оформленої рішенням від 06.02.2020 №145 у наданні вихідних даних – містобудівних умов та обмежень для реконструкції квартири АДРЕСА_1 під салон краси та зобов`язання надати вихідні дані – містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири під салон краси за адресою : АДРЕСА_2 ».
Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона, як перукар з 18-річним стажем та фізична особа-підприємець, придбала квартиру квартири АДРЕСА_1 з метою використання у господарській діяльності , а саме, створення та організації роботи власного перукарського салону. Підставою звернення із вказаним позовом є протиправне, на переконання позивачки, прийняття відповідачем рішення від 06.02.2020 №145, яким їй безпідставно відмовлено у наданні вихідних даних - містобудівних умов та обмежень для реконструкції квартири під салон краси, без зазначення мотивів його прийняття. Такі мотиви не було наведено і у супровідному листі Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради від 19.02.2020 №А/9609, яким направлено оскаржуване рішення. до рішення ОСОБА_1 . Тільки у відповіді на адвокатський запит від 10.02.2020 № 14/31.1-18/62 Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради, із посиланням на ст.ст. 282, 319, 382, 383, 379 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 8 Закону України «Про адміністративні послуги», п. 2 ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вказано на відсутність згоди власників суміжних квартир. Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що порушує її конституційні права громадянина та власника нерухомого майна, оскільки реконструкції підлягає квартира, яка належить їй на праві приватної власності, при цьому здійснення такої реконструкції з облаштування окремого входу з існуючого віконного прорізу не порушує нічиїх прав та інтересів, з огляду на відсутність змін у конфігурації квартири. З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року в задоволенні  позову   відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема суть доводів апелянта зводиться до того, що оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у прийнятті рішення щодо протиправної відмови у видачі містобудівних умов та обмежень з огляду на відсутність документів, які не визначені у вичерпному переліку, встановленому ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача видати містобудівні умови та обмеження.
Крім того, жодних інших зауважень щодо поданих документів позивачем для отримання містобудівних умов та обмежень відповідачем не вказано, тобто єдиною підставою для відмови слугувало відсутність нотаріально посвідченої згоди суміжних власників. Оскільки позивачем подано всі необхідні документи, в обсягу, порядку та спосіб передбачений чинним законодавством, підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири АДРЕСА_3 під салон краси на вул. Г. Хоткевича, 77 у м. Івано-Франківську» не було, а втручання у повноваження Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як суб`єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Управлінням архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради та відповідачем подали відзиви на апеляційну скаргу, суть яких зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Іншими учасниками відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримала з підстав, наведених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача та треті особи Управлінням архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 знаходиться на балансоутриманні комунального підприємства Івано-Франківської міської ради «Теплий дім» (код ЄДРПОУ 35277442, попередня назва комунальне підприємство Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія»), що підтверджується листом КП «Теплий дім» від 01.07.2020 № 01-01/680(а.с.185 том 1).
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 11.09.2018, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяком Т.Ю. і зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №1925.
Вказана квартира розташована на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку та складається з трьох житлових кімнат загальною площею 61,9 кв.м., житлова площа квартири 44,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виданим Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації від 16.12.2000.
ОСОБА_1 неодноразово протягом 2019 року зверталась до Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності із зверненнями про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва – для реконструкції квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 під салон краси на АДРЕСА_4 , однак листами від 04.07.2019, 19.07.2019, 13.09.2019, 03.10.2019 Управління відмовляло у наданні таких, в тому числі з причини відсутності нотаріально посвідченої згоди власників всіх суміжних приміщень (квартир) на проведення вищевказаної реконструкції.
15.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг із заявою та додатками про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва, із зазначенням виконавця – Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності та строку виконання 29.10.2019. Відповідно до виданого ОСОБА_1 талону про реєстрацію адміністративної послуги від 15.10.2019 № 401476, останньою подано наступний перелік документів: 1. Заява 2. Копія документа, що посвідчує особу власника або належного користувача об`єкта нерухомості(земельної ділянки, будівлі/споруди, приміщення), копія ІПН коду. 3. Засвідчена (нотаріально або органом який видав) копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою (державний акт на землю, договір оренди (сервітуту) землі). 4. Копія документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці або згода власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції чи реставрації). 5. Електронний носій із документами у форматі PDF. 6. Копія технічного паспорта на об`єкт нерухомості, засвідчена у встановленому порядку (при реконструкції). 7. При необхідності нотаріально засвідчені згоди співвласників об`єкта нерухомості, земельної ділянки, суміжних приміщень, згода балансоутримуючої організації(при реконструкції). 
Так, з огляду на отриману відповідь КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія (на даний час КП «Теплий дім»), про наявність чотирьох суміжних квартир до квартири АДРЕСА_1 , а саме, АДРЕСА_5 , 78 та 62, ОСОБА_1 до заяви на надання вихідних даних – містобудівних умов та обмежень від 15.10.2019 подано наступні посвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 згоди на переведення квартири АДРЕСА_3 з житлового фонду у нежитловий та переобладнання її під перукарню: ОСОБА_10 – власника квартири АДРЕСА_6 оформлену 11.03.2019 в реєстрі №713; ОСОБА_11 – власника квартири АДРЕСА_7 оформлену 03.10.2019 в реєстрі № 3357; ОСОБА_12 – власника квартири АДРЕСА_8 оформлену 07.03.2019 в реєстрі № 668.
Проектні пропозиції ПП «Архбудекспертиза-ІФ» № 06-01-03-19/П-АР від 2019 року «Реконструкція квартири під салон краси за адресою АДРЕСА_2 » передбачають зміну функціонального призначення приміщення шляхом переведення з житлового у громадське. Реконструкція полягає у влаштуванні входу у квартиру з АДРЕСА_4 на місці віконного прорізу з влаштуванням тамбура у всередині приміщення. Також замуровується вхід у приміщення з загальної сходової клітки. 
04.02.2020 адвокат ОСОБА_1 звернувся до Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради із адвокатським запитом щодо повідомлення про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва – талон про реєстрацію адміністративної послуги № НОМЕР_1 .
Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 06.02.2020 № 145 відмовлено у наданні вихідних даних –містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва ОСОБА_1 для реконструкції квартири ІНФОРМАЦІЯ_1 під салон краси на АДРЕСА_4 . 
10.02.2020 Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради надало відповідь на адвокатський запит адвокату ОСОБА_13 про прийняте рішення виконавчим комітетом та необхідність отримання нотаріальних згод власників суміжних квартир.
Супровідним листом від 19.02.2020 №А/9609 Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради направило ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету від 06.02.2020 № 145.
Позивачка вважаючи таку відмову відповідача безпідставною звернулася до суду із даним позовом.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що для проведення перебудови та переобладнання житлових приміщень в нежитлові власники таких приміщень зобов`язані в обов`язковому порядку отримати згоду власників суміжних приміщень.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Відповідно до вимог ст. 53 Закону України «Про місцеве самоврядування» основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.
Частиною 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Із аналізу наведених правових норм встановлено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.
Таким чином, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Судом встановлено, що позивачка не зверталась до відповідача із заявою про переведення житлового приміщення в нежитлове з метою виведення квартири з житлового фонду та переведення її у нежитловий фонд, при цьому в ОСОБА_1 наявна згода одного власника із трьох суміжних квартир, натомість нею подано заяву про надання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва – реконструкції квартири під салон краси через Центр надання адміністративних послуг Івано –Франківської міської ради, що підтверджується талоном про реєстрацію адміністративної послуги.
Відповідно до підпункту 9 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва належать власні (самоврядні) повноваження - надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.
Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг визначається Законом України «Про адміністративні послуги від 6 вересня 2012 року №5203-VI (далі - Закон № 5203-VI).
За приписами ч. 1 ст. 1 Закону №5203-VI адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов`язків такої особи відповідно до закону.
Суб`єктом надання адміністративної послуги є (…) орган місцевого самоврядування, (…) який уповноважений відповідно до закону надавати адміністративні послуги (ч. 2  ст. 1 цього Закону). Основними ознаками адміністративних послуг є: адміністративна послуга надається за заявою особи; надання адміністративних послуг пов`язано із забезпеченням умов для реалізації суб`єктивних прав конкретної особи; адміністративні послуги надаються адміністративними органами (державними органами та органами місцевого самоврядування) і обов`язково через реалізацію владних повноважень (отримати конкретну адміністративну послугу можна лише у відповідному, як правило, тільки одному адміністративному органі); результатом адміністративної послуги у процедурному значенні є адміністративний акт (рішення або дія адміністративного органу, яким задовольняється заява особи). Такий адміністративний акт має конкретного адресата - споживача адміністративної послуги, тобто особу, яка звернулася за даною послугою.
Перелічені вище положення законодавства України та правозастосовний механізм, дає підстави суду вважати, що позивачка фактично звернулася до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із заявою про надання адміністративної послуги по наданню (внесення змін до) містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва. 
На реалізацію цих повноважень виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 25.072019 затверджено інформаційну картку адміністративної послуги щодо підготовки проектів рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання/відмову в наданні містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва.
Пунктом 3 інформаційної картки адміністративної послуги щодо підготовки проектів рішень виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради по наданню адміністративної послуги щодо надання (внесення змін до) містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва визначено перелік подання документів, необхідних для отримання адміністративної послуги: 1. заява на ім`я начальника Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності Івано-Франківської міської ради(за формою, що додається); 2. копія документу, що посвідчує особу власника або належного користувача об`єкта нерухомості(земельної ділянки, будівлі/споруди, приміщення), копія документа щодо присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку/ідентифікаційний номер платника податків фізичних осіб. 3. засвідчена (нотаріально або органом який видав) копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою (державний акт на землю, договір оренди (сервітуту) землі, договір суперфіцію). 4. копія документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці або згода власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції чи реставрації). 5. викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000. 6. витяг з Державного земельного кадастру.
У випадку здійснення намірі щодо реконструкції, реставрації, розширення, технічного переоснащення об`єктів виробничого призначення будівель і споруд додатково додається: копія технічного паспорта на об`єкт нерухомості, засвідчена у встановленому порядку; при необхідності нотаріально засвідчені згоди співвласників об`єкта нерухомості, земельної ділянки, суміжних приміщень, згода балансоутримуючої організації; засвідчена нотаріально згода власників суміжної земельної ділянки в разі будівництва на відстані від межі ділянки, меншій від нормативної (1 метр); протокол зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку в разі здійснення намірів долучення приміщень загального користування та довідку від балансоутримуючої організації про кількість приміщень та їх власників; для об`єктів, що є пам`ятками архітектури або знаходяться в охоронних зонах пам`яток архітектури – висновок відділу охорони культурної спадщини управління культури, національностей та релігій ОДА, рекомендації відділу з питань охорони культурної спадщини Управління архітектури, дизайну та містобудівної діяльності, реставраційне завдання; охоронний договір(для об`єктів, що є пам`ятками архітектури).
Копії документів подаються в двох екземплярах на паперових носіях та в електронному варіанті (формат PDF). 
Пунктом 9 цієї інформаційної картки визначено перелік основної законодавчо-нормативної бази, якою керується відповідач при наданні адміністративної послуги: 1. Стаття 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». 2. Закон України «Про адміністративні послуги». 3. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту». 4. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності». 5. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем,  останнім самостійно визначено хід адміністративної процедури з надання адміністративних послуг та визначено перелік документів необхідних для надання містобудівних умов та обмежень.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 (далі Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією (пункту 8 частини 1 статті 1 Закону № 3038-VI).
Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією (пункт 8 статті 1 Закону).
Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.
Згідно з частиною 3 статті 29 даного Закону містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; витяг із Державного земельного кадастру.
Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.
Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень деталізовано в інформаційній картці про надання адміністративної послуги затвердженої та введеної в дію 27.07.2019, зокрема вказано про необхідність при реконструкції подання нотаріально засвідчених згод власників суміжних приміщень.
Судом встановлено, що позивачем 15.10.2020 було надано відповідачу серед інших документів, які передбачені частиною 3 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для отримання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва нотаріально посвідчені згоди на переведення квартири АДРЕСА_3 з житлового фонду у нежитловий та переобладнання її під перукарню: 1. ОСОБА_10 – власника квартири АДРЕСА_6 ; 2. ОСОБА_11 – власника квартири АДРЕСА_9 ; 3. ОСОБА_12 – власника квартири АДРЕСА_8 .
Як встановлено судом, суміжними квартирами до квартири АДРЕСА_10 , що підтверджується листом КП «Теплий дім» від 22.07.2020 №01-02/391.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є власниками в рівних долях (спільна сумісна власність) квартири АДРЕСА_11 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1998. 
Квартира АДРЕСА_12 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (1/2 частка), ОСОБА_3 (1/4 частка) та ОСОБА_4 (1/4 частка), відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2020 № 213909939.
Відтак, у позивача наявна згода власника однієї суміжної квартири із трьох - ОСОБА_12 – власника квартири АДРЕСА_13 .
Отже, як вірно вказав суд першої інстанції,  відповідач відмовляючи в наданні містобудівних умов та обмежень для реконструкції квартири АДРЕСА_1 під салон краси з підстави не надання нотаріально посвідчених згод власників суміжних квартир АДРЕСА_14 та АДРЕСА_13 , діяв правомірно з огляду на наступне.
Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст права власності, зокрема це право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
За правилами частини першої статті 320 цього ж Кодексу власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.
Частиною п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно з статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та не порушення прав інших осіб, зокрема, інших мешканців жилого будинку. При цьому, право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності в порядку та з обмеженнями, встановленими законом, прямо закріплене статтею 320 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. 
Згідно з положеннями статті 6 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.
За змістом частини другої статті 7, частини першої статті 8 ЖК УРСР у виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням виконавчого комітету обласної і міської ради народних депутатів.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV під час організації та виконання будівельних робіт не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів, а також власників будинків і споруд.
Статтею 5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 №2780-XII передбачено, що при здійснені містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні, зокрема, урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів об`єктів нерухомості, що оточують місце будівництва.
Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», від 14 травня 2015 року №417-VIII визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Згідно визначення термінів вказаного закону: багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження, але з урахуванням інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку.
Таким чином, для проведення перебудови та переобладнання житлових приміщень в нежитлові власники таких приміщень зобов`язані в обов`язковому порядку отримати згоду власників суміжних приміщень.
Разом з тим,  частина мешканців шостого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , в тому числі треті особи- ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , зверталися до міського голови із заявою від 11.10.2019 в якій висловились проти відкриття перукарні у квартирі ІНФОРМАЦІЯ_1 з мотивів негативних впливів хімічних випарів внаслідок її діяльності.          
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», під час організації та виконання будівельних робіт не повинні бути порушені права та інтереси суміжних землекористувачів, а також власників будинків і споруд.
Також, згідно положень ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійснені містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні, зокрема, урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів об`єктів нерухомості, що оточують місце будівництва.
Проте, як свідчать матеріали справи цілий ряд власників квартир у цьому будинку, зокрема залучені треті особи обґрунтовано доводять, що наміри реконструкції позивача порушуватимуть їхні законні інтереси та заперечують проти такої реконструкції.
Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільнім майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
З урахуванням наведених вище обставин та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для проведення перебудови та переобладнання житлових приміщень в нежитлові власники таких приміщень зобов`язані в обов`язковому порядку отримати згоду власників суміжних приміщень, тому позовна вимога  про визнання протиправною відмови оформленої рішенням від 06.02.2020 №145 у наданні вихідних даних – містобудівних умов та обмежень для реконструкції квартири АДРЕСА_1 під салон краси задоволенню не підлягає.
Як наслідок, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати вихідні дані – містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва «Реконструкція квартири під салон краси за адресою : вул. Гната Хоткевича, 77 кв. 75 у м.Івано-Франківську».  
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення відповідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті такого відповідач діяв  у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому підстав для визнання його протиправним та скасування немає.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд, оскільки судом першої інстанції надана оцінка усім документам та доказам, які були подані позивачем суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року у справі №300/898/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький 	
Повне судове рішення складено 21.12.2020р.