Єдиний унікальний номер 233/6677/19 
Номер провадження 22-ц/804/2906/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер 233/6677/19
Номер провадження 22-ц/804/2906/20

11 листопада 2020 року               м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.
за участю секретаря Ротар Я.Б.
учасники справи:
позивач-відповідач: Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ
представник позивача-відповідача: ОСОБА_1 
відповідач-позивач: ОСОБА_2 
представник ОСОБА_2 – ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення  та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, 
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено 26 червня 2020 року суддею Наумик О.О. в м. Костянтинівка в  приміщенні Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області, час ухвалення рішення суду не зазначено, повний текст складено 30 червня 2020 року, -
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на додаткове рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року повний текст  якого складено 30 червня 2020 року суддею Наумик О.О. в м. Костянтинівка в  приміщенні Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області, час ухвалення додаткового рішення суду не зазначено,-
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, вступну та резолютивну частину якої складено 26 червня 2020 року суддею Наумик О.О. в м. Костянтинівка в  приміщенні Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області, час постановлення ухвали суду не зазначено, повний текст ухвали складено 30 червня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ 
01.10.2019 року КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що оскільки, позивач не провів повірку засобу обліку води у встановлені чинним законодавством строки, облік спожитих ним послуг був здійснений відповідно до закону на підставі встановлених норм і тарифів.
Засіб обліку води за адресою: АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані дві особи, перестав бути розрахунковим і 23.02.2014 був виведений із експлуатації із абонентської бази підприємства позивача у зв`язку із закінченням терміну повірки, і нарахування стало проводитися за нормою водоспоживання 245 л/добу (це 7,595 м3 на місяць на одну зареєстровану особу), тобто 140,08 грн на місяць.
  ОСОБА_2 не сплачувала своєчасно вартість отриманих послуг з водопостачання та водовідведення, в наслідок чого, утворилась заборгованість за період з 01.05.2014 року по 01.09.2019 року в сумі 8 704,38 грн., яку і просив стягнути з останньої.

06.11.2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила зобов`язати КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУ ВКГ як виконавця житлово-комунальних послуг забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки належного їй лічильника холодної води №160492 за адресою: АДРЕСА_2 ;
зобов`язати КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУ ВКГ здійснити їй перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2014 року з урахуванням показань лічильника холодної води №160492, який поновити на абонентському обліку; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 4176,00 грн; стягнути з відповідача на її користь правові витрати в розмірі 2000,00 грн.
            КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
26 червня 2020 року рішенням Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ до ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.06.2016 по 01.09.2019 у сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн 00 коп. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ «про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди»  відмовлено.
26 червня 2020 року ухвалою Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області провадження у цивільній справі №233/6677/19 за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ  «про зобов`язання вчинити певні дії та про відшкодування моральної шкоди» в частині вимог зобов`язати Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства здійснити перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2014 року у сумі 8704,38 грн з урахуванням показань лічильника холодної води №160492, який поновити на абонентському обліку  закрито, за вимогою про відшкодування моральної шкоди провадження у справі продовжено.
30 червня 2020 року додатковим рішенням Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області доповнено рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року абзацом такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 26 червня 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як неправомірне та незаконне, винесене з порушенням  норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не визначив характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами з урахуванням вимог матеріального права, не з`ясував питання щодо порушень рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень у зв`язку з чим, відповідач безпідставно нарахувавши незаконні суми за водопостачання, яких вона не отримувала втягнув її  в судову тяганину. 
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції від 30 червня 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції як необґрунтоване  та незаконне.
В обґрунтування вимог зазначила, що вона разом із своїм адвокатом з`являлася на всі судові засідання, а представник позивача не з`являвся, що призвело до затягування розгляду справи. При стягненні судових витрат, суд не врахував положення ч.9 ст.141 ЦПК України та стягнув судові витрати з неї, а не з позивача. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 26 червня 2020 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, оскільки вона винесена з  порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог зазначила, що суд першої інстанції надав привілей Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ  закривши провадження по її зустрічному позову, отже, справа була розглянута не повністю.
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
05 жовтня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю.
Посилаючись на норми законодавства зазначив, що оскільки прилад обліку води не пройшов своєчасну повірку, його не можна було застосовувати та використовувати його показники, тому вважає доводи апелянта безпідставними  (а.с.75-77).

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційних скарг підтримала та просила їх задовольнити у повній мірі.
Представник Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ Баранова Лариса Василівна просили у задоволені апеляційних скарг відмовити. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

   Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу на додаткове рішення слід задовольнити частково, а додаткове рішення в частині стягнення судового збору змінити. Апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції та оскаржуємої ухвали при закриття провадження задоволенню не підлягають з наступних підстав.

   Судом першої інстанції встановлено.   

ОСОБА_2 є споживачем послуг з водопостачання Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова 164, кв.25 за особовим рахунком № НОМЕР_1 .
Прилад обліку води у квартирі ОСОБА_2 з 23.02.2014 виведений із експлуатації у зв`язку із закінченням терміну повірки, з цього часу спожита нею послуга обліковується на підставі встановлених норм і тарифів за нормою водоспоживання 245 л/добу (7,595 м3 на місяць на одну зареєстровану особу), тобто з розрахунку 140,08 грн на місяць.
Правомірність таких дій позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом встановлена рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30.11.2017 у цивільній справі №233/4620/17 за позовом ОСОБА_2 до КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУ ВКГ про захист прав споживачів та визнання дій неправомірними, що набрало законної сили 17.01.2018 року, яке пройшло перевірку в апеляційному та касаційному порядку та вищестоящими судами залишено без змін (а.с.221-232). 

ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Визначаючи період, за який має бути стягнута сума заборгованості, судом першої інстанції врахована та обставина, що 21.06.2018 КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надавану послугу з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2014 по 01.06.2019 (а.с.234), за якою 15.07.2019 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області у справі № 233/4002/19 був виданий судовий наказ (а.с.233). Ухвалою суду від 26.07.2019 виданий 15.07.2019 судовий наказ було скасовано (а.с.6).
Таким чином, вимога стягнення заборгованості за період з 01.05.2014 по 01.06.2016 заявлена поза межами строку позовної давності, тож судом першої інстанції правильно визначений період з 01.06.2016 по 01.09.2019, за який треба стягувати заборгованість, сума якої за визначений період складає 6800,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги за зустрічною позовною заявою (а.с.44-51) ОСОБА_2 послалася на те, що 10 травня 2000 року за її власний кошт її квартиру було обладнано засобами обліку спожитої води, який у 2003, 2007, 2010 роках був повірений за її власні кошти.
У 2014 році повинна була відбутися повірка лічильника, вона допустила контролера до зняття показів на лічильнику і в усній формі заявила, що більше власним коштом не буде робити повірку лічильника, оскільки згідно з Постановою №474 це має робити Міськводоканал, який є виконавцем послуги.
23 лютого 2014 року відповідач без всякого повідомлення і попередження її власний лічильник води типу КВ-1,5, заводський номер 160462, самостійно вивел з обліку засобів води і з цього моменту став нараховувати оплату по нормі споживання води, про що вона дізналася тільки 01 грудня 2016 року. 
Десять років вона отримувала субсидію від держави на всі комунальні послуги, яку їй продовжили надавати і після 23.02.2014, у т .ч. і з водопостачання - за нормою споживання, де в квитанціях вона вказувала покази лічильника і щомісячно продовжувала сплату за воду, не звертаючи уваги на те, що її квартирний лічильник не був повірений виконавцем послуг та був в справному стані.
Влітку 2017 році, коли їй не надали субсидію з посиланням на борг станом на 01.09.2017, вона вирішила звернутися до суду з позовом про скасування боргу.
Неправомірними діями відповідача КП «Компанія Вода Донбасу» їй спричинена моральна шкода, а саме це знервованість, у неї піднімається тиск, так як вона 33 роки є гіпертоніком, у зв`язку з судовою тяганиною з вересня 2017 року і дотепер, та невідомо, скільки ще буде доказувати в судах свою правоту.
При розгляді справи по суті з`ясувалося, що 30.11.2017 ухвалене судове рішення у цивільній справі № 233/4620/17 за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», в якому позивач просила: 
- зобов`язати Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, як виконавця житлово-комунальних послуг, забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки належного їй лічильника холодної води №160492 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- зобов`язати КП Компанія Вода Донбасу в особі Костянтинівського ВУ ВКГ здійснити їй перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2014 року по час винесення рішення в сумі 4519,32 грн з урахуванням показань лічильника холодної води № 160492, який поновити на абонентському обліку; 
- стягнути з КП Компанія Вода Донбасу в особі Костянтинівського ВУ ВКГ на її користь у відшкодування моральної шкоди 3200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог у справі №233/4620/17 ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є споживачем послуг, що надаються КП Компанія Вода Донбасу в особі Костянтинівського ВУ ВКГ. Облік спожитої води здійснюється лічильником КВ-1,5 заводський номер 160492.
В 2007 та 2010 роках повірку вказаного засобу обліку було здійснено за власні кошти споживача. В 2014 році повинна бути повірка засобу обліку води в її квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Вона допустила представника відповідача до зняття показів на лічильнику, однак повідомила його, що більше сплачувати за повірку приладу обліку води вона не буде, оскільки це повинен сплачувати відповідач у справі.
Проте з 23 лютого 2014 року без повідомлення відповідач вивів з експлуатації та абонентської бази вказаний лічильник, і з того часу нараховує плату за послуги по нормі споживання, а не за показниками лічильника. Вказані дії відповідача вважає такими, що порушують вимоги законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про метрологію та метрологічну діяльність; «Про захист прав споживачів», а також постанову Кабінету Міністрів України № 86 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказані протиправні дії відповідача нанесли їй моральну шкоду, а саме призвели до знервованості, підвищення тиску, оскільки вона 30 років хворіє гіпертонічною хворобою.
Судове рішення у справі № 233/4620/17 набрало законної сили 17.01.2018 року.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції правильно прийняте рішення  про закриття провадження за зустрічним позовом в частині вимоги здійснення перерахунку оплати за послуги з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2014 року з урахуванням показань лічильника холодної води №160492, і поновлення цього лічильника на абонентському обліку, оскільки набрало законної сили рішення між тих самих сторін, про той самий предмет і з тих самих підстав.
В частині вимог відшкодування моральної шкоди згідно зі ст.1167 ЦК України, оціненою ОСОБА_4 у розмірі 4176 гривень суд першої інстанції продовжив розгляд справи та відмовив у задоволенні позовних вимог ухвалюючи рішення по суті. 

В судовому засіданні ОСОБА_2 посилалась на інші рішення судів, якими аналогічні позовні вимоги (щодо здійснення повірки за рахунок підприємства були задоволені), але колегія суддів не може взяти до уваги зазначені рішення.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду …, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Раніше ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом до комунального підприємства «Компанія вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого водопровідно-каналізаційного господарства з позовними вимогами забезпечити за власний рахунок проведення планової повірки належного їй лічильника холодної води № 160492 та зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_2 перерахунок  оплати послуг з водопостачання та водовідведення з 23 лютого 2014 року по час винесення рішення судом.
Рішенням Костянтинівського міського суду від 30 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с.221-222).
Постановою апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2018 року рішення Костянтинівського міського суду від 30 листопада 2017 року залишено без змін (т.1 а.с.224-225).
Постановою Верховного Суду від 21 серпня 2018 року постанову апеляційного суду Донецької області від 18 січня 2018 року та рішення Костянтинівського міського суду від 30 листопада 2017 року залишено без змін (т.1 а.с.228-232).

Враховуючи викладені обставини, а також той факт, що при вирішенні цієї справи вже були судові рішення, які обов`язково треба враховувати, судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті.

Стосовно розподілу судових витрат судом встановлено.

Позивачем за первісним позовом платіжним дорученням №127 від 11.09.2019 (а.с.1) сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., та заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 8704, 38грн.
Судом першої інстанції позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 6800грн.

Як правильно визначено у апеляційній скарзі на додаткове рішення, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
Але судом першої інстанції судовий збір стягнутий не пропорційно до задоволених вимог, а у повному обсязі, як за задоволений позов у повному обсязі, що не відповідає вказаній нормі закону. 
  Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року та ухвали Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року, у межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що судом першої додержані вимоги матеріального та процесуального права. 
Ухвалені судом рішення відповідають вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Щодо додаткового рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
Звертаючись до суду із позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 8704,38грн. Судом першої інстанції позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 6800грн., що становить 78,13% від позовних вимог.
Враховуючи, що при звернені до суду Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ судовий збір сплачено у розмірі 1921грн., стягненню з ОСОБА_2 підлягає 78,13% сплаченого судового збору, що становить 1500,88грн.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2020 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року задовольнити частково. 
Додаткове рішення Костянтинівського  міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року в частині стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського ВУВКГ судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 88 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини судового рішення були проголошені у судовому засіданні 11 листопада 2020 року. Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 11 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач:     А.В. Гапонов

Судді:       Л.П. Никифоряк

        Г.В. Новікова