Ухвала
 
21 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/192/18
провадження № 61-18101ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І. 
 
розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що в електронному виданні « Ча-Рівне. Інфо » від ІНФОРМАЦІЯ_1 в публікації «ІНФОРМАЦІЯ_2» скандал з грошима у ПВНЗ «Рівненський економіко-гуманітарний та інженерний коледж» було опубліковано матеріал про події у вищому навчальному закладі ПВНЗ «Рівненський                    економіко-гуманітарний та інженерний коледж», в якому відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушили неправдиві відомості, які принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано дії  ОСОБА_1 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на інтернет порталі « Ча-Рівне. Інфо » стосовно здійснених ОСОБА_4 порушень, що призвели до його заміни на посаді директора коледжу, про самопризначення    ОСОБА_4 на посаду директора коледжу, про порушення чинного законодавства виявленого ревізійною комісією - такими, що порочить честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 000 грн моральної шкоди та понесені ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 749,80 грн судового збору.
Визнано дії  ОСОБА_2 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на інтернет порталі « Ча-Рівне. Інфо » стосовно позиціювання себе з керівництвом коледжу, головним завданням якого була ліквідація бюджету попереднього директора     ОСОБА_4 такими - що порочить честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 . 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2 000 грн моральної шкоди та понесені ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 734,05 грн судового збору.
Визнано дії  ОСОБА_3 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на Інтернет порталі «Ча-Рівне. Інфо» стосовно розміру місячної заробітної плати               ОСОБА_4 та заробітної плати дружини ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , розміру заробітної плати ОСОБА_4 за останні три роки, таврування ОСОБА_4 злочинцем - такими, що порочать честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 . 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5 000 грн моральної шкоди та понесені ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 779,05 грн судового збору.
Зобов`язано  ОСОБА_5  спростувати на веб-сайті «Ча-Рівне. Інфо» http:charivne.info недостовірну інформацію, поширену  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                 ОСОБА_3 в публікації «Сказали дуже прямо, що незважаючи на всі оплати, які ви робили за учбовий рік, все зникло, - скандал з грошима у Рівненському коледжі».
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені останнім судові витрати по справі в розмірі 704,80 грн судового збору. 
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвоката Хмари М. В. залишено без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року залишено без змін.
03 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у вказаній вище справі, в якій просили скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
07 грудня 2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у вказаній вище справі, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Предметом спору у цій справі є визнання дій ОСОБА_1 такими, що порочять честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на інтернет порталі « Ча-Рівне.Інфо » стосовно здійснених ОСОБА_4 порушень, що призвели до його заміни на посаді директора коледжу, про самопризначення ОСОБА_4 на посаду директора коледжу, про порушення чинного законодавства виявлених ревізійною комісією, про відсторонення                 ОСОБА_4 від займаної посади згідно Закону України «Про вищу освіту» про кворум засновників коледжу 17 вересня 2016 року, підписання протоколу № 1 зборів засновників від 17 вересня 2016 року, без їх фактичного проведення; зобов`язання ОСОБА_1 спростувати вказану вище інформацію на Інтернет порталі                     « Ча-Рівне. Інфо »; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 50 000 грн моральної шкоди; визнання дій ОСОБА_2 такими, що порочять честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на інтернет порталі « Ча-Рівне.Інфо » стосовно законності перебування на посаді в. о. директора коледжу, позиціювання ОСОБА_4 керівництвом коледжу, головним завданням якого була ліквідація бюджету попереднього директора, підписання нових договорів на навчання, взамін підписаних ОСОБА_4 , що призвело до повторної оплати за навчання, підписання протоколу № 1 зборів засновників 17 вересня 2016 року, без їх фактичного проведення; зобов`язання ОСОБА_2 спростувати вказану вище інформацію на інтернет порталі                             « Ча-Рівне. Інфо »; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 50 000 грн моральної шкоди; визнання дій ОСОБА_3 такими, що порочять честь, гідність та принижують ділову репутацію ОСОБА_4 , а саме: неправдиве поширення ним інформації на інтернет порталі « Ча-Рівне.Інфо » стосовно наміру ОСОБА_4 виїхати за межі України, розміру місячної заробітної плати ОСОБА_4 та заробітної плати дружини останнього, розміру заробітної плати ОСОБА_4 за останні три роки, таврування ОСОБА_4 злочинцем; зобов`язання ОСОБА_3 спростувати вказану вище інформацію на інтернет порталі « Ча-Рівне. Інфо »; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 50 000 грн моральної шкоди; зобов`язання ОСОБА_5 спростувати на веб-сайті « Ча-Рівне.Інфо » http:charivne.info недостовірну інформацію, поширену ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 публікації «Сказали дуже прямо, що незважаючи на всі оплати, які ви робили за учбовий рік, все зникло, - скандал з грошима у рівненському коледжі».
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року). 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали касаційні скарги на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 січня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    А. І. Грушицький