Дата документу 03.11.2020 Справа № 2-1814/11

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/2048/20                                Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко А.І.
Є.У.№ 2-1814/11                                        Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року                                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
Дашковської А.В., 
секретар: Волчанова І.М.,         
розглянувши у  відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  про  стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2011 року АТ «МетаБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5  про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Зазначав, що 20.06.2008 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 32-22-08/0052-К, за умовами якого останньому була відкрита кредитна лінія на суму 650 000 грн. з виплатою 21,8% річних зі строком повернення 16.06.2011. 
Кредитні зобов`язання ОСОБА_1 забезпечені порукою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про що того ж дня між Банком і поручителями з кожним окремо були укладені договори поруки, відповідно до яких останні взяли на себе зобов`язання відповідати перед банком по зобов`язанням ОСОБА_1 як солідарні боржники. 
Посилаючись на те, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 29.11.2010 має заборгованість у загальному розмірі 1 582 880,82 грн., із яких: 649 998, 67 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 285 170, 67 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 647 711,48грн. - пені, просив суд на підставі ст.1050 ч.2, 554 ЦК України стягнути вказану заборгованість із позичальника і поручителів у солідарному порядку.
Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 582 880, 82 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
23 квітня 2017року ОСОБА_5 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення, в якій зазначала, що повістку про виклик у судове засідання не отримувала, про наявність заборгованості перед банком дізналася від державного виконавця, договір поруки не підписувала.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 серпня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2011 року. Справу призначено до розгляду в загальному порядку. 
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   на користь АТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 582 880,82 грн. Стягнуто солідарно з   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   на користь АТ «МетаБанк» судовий збір у сумі 1 820 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що позичальник не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка на підставі ст.ст. 526, 554,1050 ЦК України підлягає стягненню у солідарному порядку з боржника і поручителів.                                                                                                                                        
В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові  ОСОБА_5  посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи. Зазначає, що договір поруки вона не підписувала, у зв`язку із чим 04.05.2020 вона звернулася до суду із позовом про визнання договору поруки недійсним, справа перебуває в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Жоден із відповідачів про час і місце розгляду справи не повідомлявся, повістки про виклик до суду їм не вручалися, що за положенням ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення. Рішення суду не відповідає вимогам ст. 1048 ЦК України, оскільки Банк нараховував проценти за користування кредитними коштами після спливу визначеного договором строку кредитування - за весь період фактичного користування кредитом. Банком порушені строки позовної давності за вимогами про стягнення пені, нарахування якої здійснено за період з 29.11.2009 по 11.02.2011. Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що Банк збільшив відсоткову ставку за кредитом з 21,8% до 25,8%, про що підписав додаткову угоду до кредитного договору. Проте зміни до договору поруки не вносилися, вона як поручитель своєї згоди на зміну обсягу відповідальності не надавала. Вважає, що на момент пред`явлення позову дія поруки припинилася, оскільки вимога Банку про сплату всієї суми боргу була отримана нею 17.02.2009, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся після закінчення шестимісячного строку - 11.02.2011.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «МетаБанк» зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. ОСОБА_5 була обізнана про час і місце розгляду справи, письмових заперечень проти позову не надавала, суму боргу не оспорювала. Вважає безпідставними доводи ОСОБА_5 про те, що договір поруки вона не підписувала, оскільки до теперішнього часу договір недійсним не визнано. У 2018 році ОСОБА_5 зверталася до суду із позовом про визнання договору поруки недійсним, проте ухвалою суду від 16.08.2018 позов залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача і її представника у судове засідання. ОСОБА_5 добре обізнана і про укладання кредитного договору, і про існування кредитної заборгованості. Кредитні зобов`язання ОСОБА_1 крім поруки забезпечені іпотекою нерухомого майна, ОСОБА_5 як дружина іпотекодавця надавала свою письмову згоду на передачу в іпотеку належного позичальнику нерухомого майна. Вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на порушення банком вимог ст.1048 ЦК України, розрахунок заборгованості здійснено банком у відповідності з умовами кредитного договору, проценти за яким нараховані по 11.08.2010, коли Банком було прийнято рішення про припинення кредитування і дострокове стягнення всієї суми боргу. Нарахування пені на прострочене тіло кредиту і відсотки здійснено у відповідності до п.п.5.3, 5.4 Кредитного договору в межах річного строку позовної давності. Банком не пропущений встановлений ст. 559 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя. Рішення про припинення кредитування Банком було прийнято 11.08.2010, позов пред`явлено до суду 09.02.2011, тобто в межах шестимісячного строку. 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_5 адвоката Мастерова О.В., заперечення представника АТ «МетаБанк» Гриценко Ю.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором вказаним вимогам у повній мірі не відповідає. 
Ухвалюючи рішення про стягнення з поручителя ОСОБА_5 кредитної заборгованості, суд першої інстанції із посиланням на ст. 554 ЦК України виходив з того, поручитель відповідає перед Банком за неналежне виконання позичальником умов кредитного договору як солідарний боржник.
Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи, а тому з ними не можна погодитися. 
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статі 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України ( в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Встановлено, що 20.06.2008 між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №32-22-08/0052-К, згідно з яким відповідачу відкрито кредиту лінію у розмірі 650 000,00 грн. на строк до 16.06.2011 включно зі сплатою 21,8 % річних ( т. 1, а.с.7-9).
За умовами договору позичальник зобов`язався погасити кредит періодичними платежами відповідно до графіка, передбаченого п.3.1.2 Договору.
Сторони узгодили, що Банк вправі зупинити кредитування позичальника, прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту (частини кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків та інших платежів у випадку порушення позичальником умов договору.
У цьому випадку Банком складається акт, копія якого не пізніше наступного робочого дня направляється позичальнику. Вказаний акт є підставою для прийняття банком рішення про зупинення кредитування позичальника та (або) дострокове погашення позичальником кредиту та відсотків за ним та інших платежів.
У випадку прийняття банком рішення про дострокове погашення кредиту Банк направляє останньому повідомлення у письмовій формі із зазначенням причин та строків погашення позичальником кредиту, сплати відсотків за кредитом та інших платежів. Позичальник, отримавши повідомлення Банку про дострокове погашення кредиту, повинен погасити кредит, сплатити відсотки за кредитом та інші платежі в строки та в сумах, вказаних у повідомленні. 
Якщо в строки, вказані у повідомленні, позичальник не погасить кредит та не сплатить відсотки або сплатить не в повному розмірі, Банк стягує суму заборгованості за кредитним договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення, вказаного у п.1.3 договору (п.2.2.1 Договору).
У пункті 4.2 договору сторони визначили, що позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 21,8 % річних за весь час фактичного користування кредитом за період з дня видачі кредиту… Нараховані Банком відсотки за користування кредитом сплачуються не пізніше 7 числа місця, наступного за місяцем, у якому вони нараховані (т.1, а.с.8, 8 зв.).
21.11.2008 між Банком і позичальником була укладена Додаткова угода №1 до кредитного договору   №32-22-08/0052-К, згідно якої розмір відсоткової ставки за користування кредитом збільшено до 25,80% річних (т.1, а.с.10).
20.06.2008 між Банком і ОСОБА_5 укладено договір поруки №32-22-08/0052 - К/П-3, за умовами якого остання як поручитель у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №32-22-08/0052-К від 20.06.2008 зобов`язалася в порядку, передбаченому договором, погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту 650 000 грн., сплатити відсотки за кредитом, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, виходячи із умов кредитного договору, за весь період користування позичальника кредитом (т.1, а.с.17). 
У п.4 договору поруки сторони визначили, що поручитель зобов`язаний самостійно слідкувати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Поручитель згоден із зміною умов кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісії, та залишається зобов`язаним за цим договором у разі внесення Банком та позичальником змін до кредитного договору. Банк зобов`язаний письмово інформувати поручителя про зміну умов кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісії (т.1, а.с.17).
Пунктом 10 договору поруки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до настання першої з таких подій: виконання в повному обсязі зобов`язань позичальником за кредитним договором, або поручителем за цим договором (т.1, а.с.17). 
Аналогічні договори поруки того ж дня були укладені з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (т.1, а.с.15,16,18). 
Крім того, кредитні зобов`язання ОСОБА_1 забезпечені іпотекою квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, про що між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №32-22-08/0052-МП/К-2 від 20.06.2008, та іпотекою квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44 кв.м, про що між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №32-22-08/0052-МП/К-1 від 20.06.2008 (т.3, а.с.22-25). 
17.02.2009 Банк у відповідності з п.4 договору поруки повідомив поручителів, у тому числі і ОСОБА_5 про укладення додаткової угоди до кредитного договору і збільшення відсоткової ставки до 25,8 % (т.2, а.с.202).
Відповідач свої зобов`язання за вище вказаним кредитним договором виконував не належним чином, станом на 29.10.2010 має заборгованість у розмірі 1 582 880,82 грн., із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 649 998,67грн., прострочена заборгованість за відсотками - 285 170,67 грн., пеня за простроченими відсотками, нарахована за період з 29.11.2009 по 28.11.2010, - 430 912,45 грн., пеня за простроченим кредитом, нарахована за період з 29.11.2009 по 28.11.2010, - 216 799,03 грн.(т.1 а.с.27).
У зв`язку із порушенням позичальником графіка погашення кредиту 17.02.2009 Банк направив позичальнику і поручителям, у тому числі і ОСОБА_5 , вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, в якій зазначив, що станом на 17.02.2009 позичальник має заборгованість по кредиту у загальному розмірі 682 408, 09 грн., із яких заборгованість по кредиту 649 998, 67 грн., прострочені відсотки 28 796, 99 грн., пеня по простроченим відсоткам 3 612, 43 грн. Банк попередив, що буде прийнято рішення про зупинення кредитування та про дострокове погашення кредиту, сплати відсотків за кредитом та інших платежів у сумі 682 408, 09 грн. у строк до 03 березня 2009 р. АБ «Металург» вимагає виконати зобов`язання за кредитним договором і сплатити заборгованість у загальній сумі 682 408, 09 грн. протягом 30 календарних днів з моменту отримання повідомлення. Після спливу вказаного строку АБ «Металург» має намір на підставі виконавчого напису нотаріуса звернути стягнення на предмет іпотеки 1 та предмет іпотеки 2 відповідно до умов Іпотечного договору1 та Іпотечного договору2 (т.1 а.с.118).
Вимога отримана позичальником 20.02.2009, що підтверджується підписом останнього на її копій і не заперечується ОСОБА_5 (т.1, а.с.118).
Вимогу Банку ні позичальник, ні поручителі не виконали, у строк протягом 30 календарних днів з моменту отримання позичальником письмової вимоги визначену банком заборгованість не сплатили. 
28.04.2010 Банк повторно направив позичальнику і поручителям, у тому числі і ОСОБА_5 , вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, в якій повідомив, що станом на 27.04.2010 заборгованість за кредитним договором складає 1 270 137, 30 грн., із яких: заборгованість по кредиту 450 000 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 199 998, 67 грн.; прострочені відсотки по кредиту22 063,69 грн.; пеня по простроченим відсоткам та комісії 275 675, 74 грн.; пеня по простроченому кредиту 120 399, 20 грн. Банк повідомив, що буде прийнято рішення про зупинення кредитування та про дострокове погашення кредиту, сплати відсотків за кредитом та інших платежів у сумі 1 270 137, 30 грн. у строк до 07.06.2010. Банк вимагає виконати зобов`язання за кредитним договором і сплатити заборгованість у загальному розмірі 1 270 137, 30 грн. протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення. Після спливу вказаного строку Банк має намір на підставі виконавчого напису нотаріуса звернути стягнення на предмети іпотеки (т.1, а.с.119).
Вказану вимогу ОСОБА_5 отримала 30.04.2010, що підтверджується її підписом на фотокопії вимоги і не заперечувалося останньою у суді.
02.08.2010 Банк втретє направив позичальнику і поручителям вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, у якій зазначив, що станом на 02.08.2010 заборгованість за кредитним договором складає 1 497 761, 42 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту 250 000 грн., прострочена заборгованість по кредиту 399 998, 67 грн.; прострочені відсотки по кредиту 265 873, 73 грн.; нараховані відсотки по кредиту 13 783, 53 грн.; пеня по простроченим відсоткам та комісії 395 706, 55 грн.; пеня по простроченому кредиту 172 398, 94 грн. Банк повідомив, що буде прийнято рішення про зупинення кредитування та про дострокове погашення кредиту, сплати відсотків за кредитом та інших платежів у сумі 1 497 761, 42 грн. у строк до 10.08.2010. Банк вимагає виконати зобов`язання за кредитним договором і сплатити заборгованість у загальному розмірі 1 497 761, 42 грн. протягом 30 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення. Після спливу вказаного строку Банк має намір на підставі виконавчого напису нотаріуса звернути стягнення на предмети іпотеки (т.1, а.с.117).
Третя вимога отримана ОСОБА_5 02.08.2010, що підтверджується її підписом на фотокопії вимоги (т.1, а.с.117).
11.08.2010 малим кредитним комітетом АТ «МетаБанк» прийнято рішення про припинення кредитування, приближення строку виконання зобов`язання - до 10.08.2010 включно (т.2, а.с.201).
Системний аналіз зібраних у справі доказів і фактичних обставин справи свідчить про те, що у відповідності з п.2.2.1 кредитного договору малий кредитний комітет Банку прийняв рішення про зміну умов кредитування і визнав строк виконання зобов`язання таким, що настав 10.08.2010. Отже, із зазначеної дати боржник зобов`язаний був повернути всю заборгованість за кредитом і відсотками, а Банк мав припинити нарахування відсотків і інших передбачених умовами договору платежів.
З відповідним позовом до суду Банк звернувся 09.02.2011.
Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України ( в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (Статті251,252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).
Сторони кредитного договору встановили, що основне зобов`язання позичальник виконує через окремі зобов`язання з внесення однакових платежів: з погашення тіла кредиту - до передостаннього робочого дня червня 2009 і 2010 року, а потім щомісячно протягом березня, квітня і травня 2011 року, а з погашення відсотків - не пізніше 7 числа кожного місяця протягом строку кредитування. 
Тому передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення вимог до поручителя про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитних договорів вносити періодично, слід обчислювати з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Іншими словами, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після спливу шести місяців з моменту настання терміну погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання терміну виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 84), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 63)).
Отже, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014?року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).
Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).
Вказаної вимоги суд першої інстанції не врахував, натомість вважав, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, поручителі, зокрема ОСОБА_5 , мають нести відповідальність перед позивачем за виконання всіх прострочених частин основного зобов`язання, визначених періодичними платежами. Питання про те, чи сплив щодо частини таких платежів строк, який визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції і який застосовується незалежно від доводів сторін, суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів не дослідив у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків.
Зважаючи на те, що у відповідності з п.2.2.1 кредитного договору  малий кредитний комітет Банку прийняв рішення про зміну умов кредитування і визнав строк виконання зобов`язання таким, що настав 10.08.2010рішення, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся 09 лютого 2011 року, порука ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.559 ЦК України за платежами, строк виконання яких настав до 09.08.2010 припинена.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що на момент пред`явлення позову дія поруки припинилася, оскільки перша вимога Банку про сплату всієї суми боргу була отримана нею 17.02.2009, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся після закінчення шестимісячного строку - 11.02.2011, є помилковими.
За умовами кредитного договору зупинення кредитування позичальника та зміна строків повернення кредиту здійснюється Банком на підставі відповідного рішення Банку (п.2.2.1 кредитного договору).
Направлення Банком боржнику і поручителям досудової вимоги від 17.02.2009 і від 28.04.2010 про наявність простроченої заборгованості і про її погашення протягом 30 календарних днів не є достатньою підставою для висновку, що Банк із направленням вказаних вимог змінив строк виконання основного зобов`язання. 
В цих вимогах кредитор зазначив тільки про можливість прийняття Банком рішення про зупинення кредитування, проте за фактичними обставинами справи рішення про зміну умов кредитування - припинення кредитування та визнання строку зобов`язання з повернення кредиту таким, що настав, малий кредитний комітет прийняв 11.08.2010. 
При апеляційному перегляді оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції було встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.10.2011 (справа №2-1814/11) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №32-22-08/0052-МП/К-2 від 20.06.2008, розмір якої станом на 29.11.2010 становив 1 582 880, 82 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 280 815 грн. шляхом визнання за ПАТ «МетаБанк» права власності на предмет іпотеки ( т.3, а.с.22-23).
Рішенням цього ж суду від 06.10.2011 (справа №2-1816/11) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №32-22-08/0052-МП/К-2 від 20.06.2008, розмір якої станом на 29.11.2010 становив 1 582 880, 82 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 216 349 грн., шляхом визнання за ПАТ «МетаБанк» права власності на предмет іпотеки (т.3, а.с.24-25).
Вказану обставину суд першої інстанції залишив без уваги, належну оцінку їй не надав та не врахував, що розмір заборгованості ОСОБА_1 , а отже і поручителя ОСОБА_5 підлягала відповідному зменшенню.
Із наданого Банком на вимогу апеляційного суду розрахунку заборгованості за кредитним договором (т.3 а.с.80) слідує, що станом на 09.08.2010 заборгованість за тілом кредиту становила 649 998 грн., у тому числі розмір простроченого тіла кредиту, строк сплати якого настав до 09.08.2010, становило 399 998, 67 грн.. Загальна заборгованість за відсотками становила 285 170, 67 грн., із яких прострочені відсотки станом на 09.08.2010 складали 279 657, 26 грн.. Пеня на суму основного боргу складала 216 799,03 грн., із яких прострочена пеня, нарахована за період з 29.11.2009 по 09.08.2010 - 118 799, 32 грн.; пеня на відсотки складала 430 912, 45 грн., у тому числі пеня, нарахована станом на 09.08.2010 - 274 068,58 грн. 
Всього розмір простроченої заборгованості, станом на 09.08.2010 становив 1 072 523, 83 грн.
Отже, у відповідності з ч.4 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_5 за періодичними платежами на загальну суму 1 079 523, 83 грн., строк сплати яких настав до 09.08.2010, є припиненою. 
Крім того, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що виручені Банком кошти від реалізації предметів іпотеки були спрямовані на погашення всієї заборгованості за відсотками на загальну суму 285 170,67 грн., та частково у розмірі 216 866,23 грн. - на погашення тіла кредиту. Загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 01.09.2020 становить за тілом кредиту 433 132,44 грн., за відсотками - 0 грн., за пенею, нарахованою на тіло кредиту - 216 799,03 грн., за пенею, нарахованою на відсотки - 430 912,45 грн. 
Отже, з урахуванням вимог ч.4 ст.559 ЦК України порука ОСОБА_5 за простроченими платежами, строк виконання яких настав до 09.08.2010, а саме: за простроченим тілом кредиту на суму 399 998, 67 грн., простроченою заборгованістю за відсотками станом на 09.08.2010 - на суму 279 657, 26 грн., пенею на прострочену суму основного боргу за період з 29.11.2009 по 09.08.2010 - 118 799, 32 грн., пенею на прострочені відсотки, нарахованою станом на 09.08.2010 - 274 068,58 грн., а всього за простроченою заборгованістю на суму 1 072 523, 83 грн. є припиненою.
Відповідно до розрахунку заборгованості після прийняття Банком рішення про зупинення кредитування і визнання строку виконання зобов`язання таким, що настав 10.08.2010, Банком здійснювалося нарахування пені, у тому числі на тіло кредиту було нараховано за період з 11.08.2010 по 28.11.2010 на суму 142 999, 71 грн. , на відсотки на суму 158 242,16 грн. 
У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду по справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18 від 28 березня 2018 року зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти і пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зважаючи на викладене, нарахування Банком пені після 10.08.2010 є необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам закону і умовам договору.
Таким чином, поручитель ОСОБА_5 як солідарний з позичальником боржник має відповідати перед кредитором за заборгованістю за тілом кредиту, яке віднесено на прострочену заборгованість після 11.08.2010 і становить 250 000 грн. (т.3, а.с.80).
Вся заборгованість за відсотками погашена за рахунок реалізації іпотечного майна.
Порука за пенею, нарахованою до 09.08.2010 на тіло кредиту на суму 118 799,71 гр. і на відсотки на суму 274 068, 58 грн., а всього на суму 392 868, 28 грн. є припиненою. 
Нарахування Банком пені на прострочену заборгованість після настання строку виконання зобов`язання таким, що настав, є неправомірним, а отже в зазначеній частині вимоги Банку про стягнення з поручителя ОСОБА_5 пені, нарахованої після 10.08.2010 задоволенню не підлягають. 
За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором за №32-22-08/0052-К від 20.06.2008 року відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового - про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 250 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог Банку слід відмовити із наведених вище підстав. 
Доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки є недійсним, оскільки не підписувався ОСОБА_5 , є неспроможними. У судовому порядку договір поруки недійсним не визнавався, а отже у відповідності до ст. 204 ЦК України він є правомірним.
Доводи апеляційної скарги про те, що порука припинена внаслідок збільшення Банком відсоткової ставки за кредитним договором без згоди поручителя, є також безпідставними.
За умовами договору поруки (п.4) поручитель згоден із зміною умов кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісії, та залишається зобов`язаним за цим договором у разі внесення Банком та позичальником змін до кредитного договору. Банк зобов`язаний письмово інформувати поручителя про зміну умов кредитного договору, пов`язаних із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісії, а також розміру відсотків та комісії (т.1, а.с.17).
17.02.2009 Банк у відповідності з п.4 договору поруки повідомив поручителів, у тому числі і ОСОБА_5 про укладення додаткової угоди до кредитного договору і збільшення відсоткової ставки до 25,8 % (т.2, а.с.202).
Рішення суду першої інстанції іншими відповідачами не оскаржувалося та апеляційним судом не переглядалося.
Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із частковим задоволення апеляційної скарги, з урахуванням судових витрат позивача у суді першої інстанції на суму 1820 грн. та витрат відповідача у суді апеляційної інстанції зі сплати судового збору на суму 250 000 грн., після взаємозаліку, ОСОБА_5 має право на компенсацію за рахунок позивача суми судового збору, сплаченого нею за подання апеляційної скарги, у розмірі 1831,30 грн.
Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_5 задовольнити частково.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 листопада 2019 року у цій справі в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором № 32-22-08/0052-К від 20.06.2008 у розмірі 1 582 880,82 грн. та 1 820 грн. судового збору скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «МетаБанк» про солідарне стягнення з ОСОБА_5 суми заборгованості за кредитним договором № 32-22-08/0052-К від 20.06.2008, укладеним з ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з поручителя ОСОБА_5 як солідарного з позичальником ОСОБА_1 боржником за кредитним договором №32-22-08/0052-К від 20 червня 2008 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 250 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості відмовити. 
Стягнути з АТ «МетаБанк» (МФО:313582, ЄДРПОУ:20496061, юридична адреса:69006, м.Запоріжжя, пр.Металургів, 30) на користь ОСОБА_5 (іпн: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) компенсацію зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції у розмірі 1831,30 гривень (одну тисячу вісімсот тридцять одну гривню 30 коп.)
В іншій частині рішення суду першої інстанції відповідачами не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 
Повний текст постанови складено 04 листопада 2020 року.
Головуючий І.В. Кочеткова 
Судді: А.В. Дашковська
О.М. Кримська