ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/807/20                Головуючий суддя І інстанції Росоха А. В.
Провадження № 22-ц/818/3869/20        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезпечення позову
П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2020 року                                                         м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року, постановлену у складі судді Росоха А.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації , стягнення боргу за договором позики, 
В С Т А Н О В И В :
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний нотаріус Первомайської державної нотаріальної контори Мірошниченко О.М. та просив:
визнати недійсним укладений 13 вересня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Мірошниченко О. М. за реєстровим № 1-804;
скасувати рішення державного реєстратора Мірошниченко Олени Миколаївни (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 31658749 від 30 вересня 2016 року та проведений на його підставі державним реєстратором Мірошниченко Оленою Миколаївною (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) реєстраційний запис про право власності № 16676643 від 30 вересня 2016 року за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 .
визнати недійсним укладений 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку з відповідними будівлями, та земельної ділянки при цьому житловому будинку, площею 0,1000 га у межах згідно з планом, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Мірошниченко О. М. за реєстровим № 1-878;
скасувати рішення державного реєстратора Мірошниченко Олени Миколаївни (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 31896186 від 17 жовтня 2016 року та проведений на його підставі державним реєстратором Мірошниченко Оленою Миколаївною (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) реєстраційний запис про право власності № 16931973 від 17 жовтня 2016 року за ОСОБА_3 на житловий будинок        з відповідними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .
скасувати рішення державного реєстратора Мірошниченко Олени Миколаївни (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 31896994 від 17 жовтня 2016 року та проведений на його підставі державним реєстратором Мірошниченко Оленою Миколаївною (Первомайська державна нотаріальна контора, Первомайський районний нотаріальний округ, Харківська область) реєстраційний запис про право власності № 16932859 від 17 жовтня 2016 року за ОСОБА_3 на земельну ділянку, кадастровий номер: 6311500000:06:001:0308, площею 0,1 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_3 .
Разом з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти заборону відчуження на зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) нерухоме майно:
земельну ділянку, площею 0,1980 та, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 6311500000:06:001:0307, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства;
земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 6311500000:06:001:0308, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, склад угідь: малоповерхова забудова - 0,0053 га, 0,0024 га, 0,00923 га;
житловий будинок з відповідними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 ;
квартиру АДРЕСА_1 , із забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо вказаного вище нерухомого майна.
Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 18.03.2020 року позичив у нього 26000 доларів США з кінцевим строком погашення відповідно до графіку 18.03.2017 року, проте свої зобов`язання належним чином не виконав, чим допустив виникнення заборгованості.
Вважає, що договори дарування укладено фіктивно, з метою ухилення від виконання зобов`язання за договором позики, та можливістю звернення стягнення на це майно в рамках виконавчих проваджень.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначає, що заходи забезпечення позову повністю відповідають характеру та змісту заявлених позовних вимог і є співмірними із предметом позову.
Зауважує, що існує реальна загроза ефективному захисту порушених прав позивача по стягненню на його користь боргу з ОСОБА_2 на загальну суму 139 441 доларів США, з приводу чого позивач звернувся до суду із іншим позовом, та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Звертає увагу, що дії відповідачів направлені на продаж належного їм майна, тому існує обґрунтований ризик того, що відповідачі позбудуться спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, аби утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання оспорюваних правочинів недійсними.
Вважає, що забезпечення позову не може порушити права чи інтереси відповідачів, не позбавляє їх права володіння або користування цим майном, не припиняє право власності на це майно, заходи спрямовані лише на зменшення ризику відчуження спірного майн іншим особам, а також запобіганню інших негативних наслідків, пов`язаних із вчинення таких дій.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило
Колегія суддів, вислухала доповідь суддю-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам оскаржена ухвала відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації.
Судом встановлено, що предметом спору у справі у тому числі є визнання недійсним договорів дарування укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та скасування записів щодо їх державної реєстрації, що є вимогами немайнового характеру.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що відповідачці у по справі ОСОБА_3  належать в цілому: земельна ділянка, площею 0,1980 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 6311500000:06:001:0307, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: 6311500000:06:001:0308, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; житловий будинок з відповідними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 ; житлова квартира АДРЕСА_1 , проте, вартість зазначеного майна не вказана.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що спосіб забезпечення позову, на який посилається позивач не є співмірним з позовними вимогами, які носять немайновий характер.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З огляду на те, що в межах даної справи оспорюється дійсність договорів дарування, що є вимогами немайнового характеру, то спосіб забезпечення позову дійсно не можна вважати співмірним заявленим вимогам.
При цьому ОСОБА_1 не позбавлений права забезпечення своїх вимог про стягнення боргу за договором позики по іншій справі. 
Таким чином, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                                                 В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                                         І.В.Бурлака.

                                                                               А.В.Котелевець.