Ухвала
 
29 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 283/518/17-ц
провадження № 61-9619св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Коростенський завод МДФ», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія»,
треті особи: Державна екологічна інспекція у Житомирській області, Коростенська міська рада Житомирської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року у складі судді Ярмоленка В. В. та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» (далі - ПрАТ «Коростенський завод МДФ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» (далі - ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія»), треті особи: Державна екологічна інспекція у Житомирській області, Коростенська міська рада Житомирської області, про припинення діяльності юридичних осіб та стягнення моральної шкоди.
 
Позов мотивовано тим, що поряд з її будинком на АДРЕСА_1 , всупереч вимог законодавства побудовано та повноцінно працює ПрАТ «Коростенський завод МДФ». На території вказаного заводу розпочато будівництво деревообробного комбінату 
ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія». Вказані підприємства побудовані у зоні добровільного гарантованого відселення, що суперечить вимогам статті 16 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з вимірами радіаційного забруднення від 06 квітня 2016 року потужність експозиційної дози зовнішнього гамма-випромінювання під водостоками навколо будинку в деяких точках більше ніж у три рази перевищує середньорічний обласний показник, від 28 липня 2016 року - більше ніж у шість разів перевищує середньорічний обласний показник. Протоколом дослідження від 04 квітня 2016 року встановлено відповідність рівня забруднення ґрунту цезієм рівню забруднення ІІ зони, що є більш забруднена ніж ІІІ зона 
м. Коростень. ПАТ «Коростенський завод МДФ» є забруднювачем атмосферного повітря NO2, CO, SO2, твердими суспендованими частинками, що підтверджується екологічним паспортом Житомирської області; у своєму виробництві використовує небезпечну хімічну речовину - карбамідо-формальдегідний концентрат. Відповідачами порушено межі санітарно-захисної зони щодо житлових будинків, відкритих водоймищ, об`єктів культурно-оздоровчого призначення, вимоги екологічного характеру, підвищено радіаційне випромінювання, що негативно впливає на життя позивача.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просила зобов`язати 
ПрАТ «Коростенський завод МДФ» припинити діяльність та заборонити здійснювати підприємницьку діяльність з виробництва MDF s HDF плит на території санітарно захисної зони на АДРЕСА_2 ; зобов`язати ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» припинити діяльність та заборонити здійснювати підприємницьку діяльність із виробництва пиломатеріалів на території санітарно захисної зони на АДРЕСА_2 ; стягнути з ПрАТ «Коростенський завод МДФ» на її користь 900 000,00 грн моральної шкоди, з ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» на її користь 400 000,00 грн моральної шкоди; стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 22 600,00 грн та витрати понесені у зв`язку з проведенням експертизи.
 
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 
2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з 
ПрАТ «Коростенський завод МДФ» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн, 868,97 грн витрат на професійну правову допомогу та 3 332,00 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Стягнуто з ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» на користь 
ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн, 868,97 грн витрат на професійну правову допомогу та 3 332,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. У решті вимог позову відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення мотивоване тим, що сам по собі факт впливу виробничої діяльності на довкілля без встановлення значення такого впливу при наявності всіх належних чинних дозвільних документів, не може бути підставою для припинення чи заборони здійснення такої діяльності. Разом з тим матеріалами справи підтверджено факти порушення відповідачами вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони атмосферного повітря, що свідчить про невиконання та неналежне виконання ними обов`язку під час здійснення підприємницької діяльності щодо не завдання шкоди довкіллю та порушення конституційного особистого немайнового права 
ОСОБА_1 на безпечне довкілля, що є підставою для відшкодування моральної шкоди позивачу. При цьому, враховані вимоги розумності і справедливості.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ПрАТ «Коростенський завод МДФ», ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» залишено без задоволення. Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року залишено без змін.
 
Залишаючи без задоволення апеляційні скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг
 
У липні 2020 року ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині відшкодування моральної шкоди, витрат на професійну правову допомогу та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій надана неправильна правова оцінка окремим обставинам справи, всупереч положенням статті 23 ЦК України судами не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між господарською діяльністю відповідачів та захворюванням позивача, а отже, без підтвердження протиправності дій ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» та відсутності причинно-наслідкового зв`язку між господарською діяльністю товариства та моральними і фізичними стражданнями позивача відсутні підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача. Крім того, у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 335/11779/16-ц Верховний Суд вказав, що наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому, правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.
 
У липні 2020 року ПрАТ «Коростенський завод МДФ» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малинського районного суду Житомирської області 
від 12 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду 
від 27 травня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині стягнення моральної шкоди, витрат на професійну правову допомогу та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що всупереч положенням статті 23 ЦК України судами не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між господарською діяльністю відповідачів та захворюваннями позивача, а отже, лише за наявності та доведеності всіх елементів є підстави для відшкодування моральної шкоди. Крім того, у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 335/11779/16-ц Верховний Суд вказав, що наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року, в якій просить змінити оскаржувані судові рішення, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не повно враховано висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 335/11779/16-ц (провадження 
№ 61-16940св18), від 17 травня 2019 року у справі № 826/3031/18.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції, позиції інших учасників справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» в указаній справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: суди в оскаржуваних судових рішеннях не урахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі 
№ 335/11779/16-ц.
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду відзиви на касаційні скарги 
ПрАТ «Коростенський завод МДФ» та ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», у яких заявник просить відмовити у задоволенні касаційних скарг у повному обсязі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в указаній справі на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: суди в оскаржуваних судових рішеннях не урахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі 
№ 335/11779/16-ц, від 17 травня 2019 року у справі № 826/3031/18.
 
Позиція Верховного Суду щодо підстав для призначення справи до судового розгляду
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія», треті особи: Державна екологічна інспекція у Житомирській області, Коростенська міська рада Житомирської області, про припинення діяльності юридичних осіб та стягнення моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 12 березня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 27 травня 2020 року призначити до судового розгляду 
на 18 листопада 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик