Номер провадження: 33/813/1273/20
Номер справи місцевого суду: 522/11313/20 
Головуючий у першій інстанції Осіік Д. В. 
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М., 
за участю: секретаря Ющак А.Ю., 
розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1  напостанову Приморського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420, 40 грн.
Відповідно до постанови суду ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.07.2020 року, близько 23.30 години, знаходячись за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, буд. 85, у ресторані «Park Residense», де працює адміністратором, при цьому ресторан працював, та за одним із столів сиділо шість відвідувачів, не вжив заходів щодо забезпечення соціального дистанціювання відвідувачів, чим порушив санітарно-протиепідемічні правила, визначені постановою №32 Головного державного санітарного лікаря від 02.06.2020 року.
Даними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 09.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2020 року та прийняти постанову, якою закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с.42,43).

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       
Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. 

Так, при винесені оскаржуваної постанови, суд першої інстанції зазначив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 757236, 03.07.2020 року о 23:30 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою м. Одеса, Французький бульвар, буд. № 85, у ресторані «Park Residense», де працює адміністратором, при цьому ресторан працював та за одним із столів сиділо шість відвідувачів. ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення соціального дистанціювання відвідувачів, чим порушив санітарно-протиепідемічні правила визначені постановою № 32 Головного державного санітарного лікаря від 02.06.2020 року.
При цьому суд виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №757236 від 03.07.2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП;
- рапортом старшого інспектора чергового Шевченківського ВП Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області Томашевського А.В.
- рапортом ДОП СП Шевченківського ВП Приморського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції Мартинюка А.О.;
- фотознімками з приміщення ресторану.

Тобто, на думку суду першої інстанції зазначені докази були повно, всебічно та об`єктивно оцінені з точки зору їх повноти, об`єктивності, достовірності та взаємозв`язку, їм надано належну правову оцінку, на підставі чого суд дійшов висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, особисто ОСОБА_1 не порушував санітарно-протиепідемічні правила, визначені постановою №32 Головного державного санітарного лікаря від 02.06.2020 року.
Ці правила порушували інші 6 відвідувачів, які були присутні у ресторані «Park Residense» 03.07.2020 року, о 23.30 год., розташованого за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, буд. 85.
З цих підстав, ОСОБА_1 може нести адміністративну відповідальність, як посадова особа вказаного ресторану, що інкримінувалось йому в вину, оскільки і в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 757236, і в оскаржуваній постанові зазначено, що він працює у вказаному ресторані адміністратором.
В такому випадку, при визнанні винним ОСОБА_1 як адміністратора ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд мав притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто мінімум до 34000 грн., а не 17000 грн.

Крім того, матеріали справи не мають жодних об`єктивних доказів того, що ОСОБА_1 працював в ресторані «Park Residense» адміністратором, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності по ст. 44-1 КУпАП є незаконним, оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суддя районного суду не виконав вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280 КУпАП, не дослідив матеріали справи, не перевірив чи виконано поліцейськими вимоги КУпАП, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності, та дійшов до помилкового висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п.2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Крім викладеного, слід зазначити, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не викликався в судове засідання, на 01 жовтня 2020 року, в якому була винесена оскаржувана постанова, не спростовані матеріалами справи, що за змістом ч. 1 ст.268, ст. 277-2 КУпАП, є недопустимим і як наслідок - безумовною підставою для скасування судового рішення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду – скасуванню із закриттям провадження у справі по п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і закрити адміністративне провадження по п.1 ч.1 ст. 247 через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         С.М. Сегеда