ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24352/20                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 грудня 2020 року                                                                                   м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., 
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної гвардії України (далі - відповідач, ГУ НГУ) про визнання протиправними дій щодо відмови у доступі працівнику БТІ до об`єкту за адресою: квартира АДРЕСА_1 , Житловий комплекс «Дніпровські Вежі» для проведення її технічної інвентаризації та зобов`язання відповідача забезпечити працівнику БТІ доступ до зазначеного об`єкта. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року у відкритті провадження у справі відмовлено. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що твердження суду про те, що відповідач порушує суто майнові права позивача, є помилковим. Наголошує на тому, що відповідач, безпідставно керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, не допустив до об`єкта, який належить позивачу на праві власності, для проведення технічної інвентаризації . 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій, оскільки в основі цього спору лежить питання щодо правомочності володіння, користування та розпорядження об`єктами власності, тобто відносини, які склалися між сторонами спора щодо використання об`єкта власності, а тому такий спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. 
Колегія суддів уважає наведений висновок суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Як убачається зі змісту позовної заяви,    ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
З метою проведення державної реєстрації зазначеного права позивач звернувся до Державної реєстраційної служби, але отримав відмову з підстав ненадання технічного паспорта на квартиру.
Задля виготовлення технічного паспарта працівник бюро технічної інвентаризації має потрапити до зазначеної квартири.
У зв`язку з тим, що квартира розташована в будинку, який є об`єктом незавершеного будівництва, замовником якого є відповідач, який забезпечує охорону такого об`єкта, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПГУ з проханням забезпечити доступ працівника БТІ до його квартири. 
Однак, отримав відмову, яка обґрунтована посиланням на постанову Кабінета Міністрів України від 11 березня 2020 року №211, якою затверджено заходи, направлені на перешкоджання поширенню коронавірусної інфекції.
Уважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до адміністративного суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 3  статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до  закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
За приписами пункта 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно із частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом  установлений інший порядок судового вирішення.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом  установлений інший порядок судового вирішення.
Судом установлено, що предметом спору у цій справі є ненадання відповідачем доступу до приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності. У свою чергу відповідач вчиняє такі дії як замовник будівництва, в якому позивачу належить відповідний об`єкт. Отже, відповідач, на переконання позивача, чинить йому перешкоди у здійсненні прав щодо такого об`єкта.
Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Таким чином, спір про захист цивільних прав, крім тих, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від статуса учасників справи.
З  огляду на наведене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що спір про усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування своїм майно не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися за правилами  Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної    скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька