ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м        У к р а ї н и

24 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1649/20	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 	 Головного управління ДПС у Запорізькій області	
на рішення   Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. у справі  №280/1649/20	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до: третя особа:  про:	Головного управління ДПС у Запорізькій області  Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод автотракторних запчастин»  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу і зобов`язання вчинити певні дії 	

ВСТАНОВИВ:

           06.03.2020р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (далі – ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин»),  про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу і зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 11.03.2020р. / а.с. 2-9,72 том 1/.  
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.03.2020р.  за вищезазначеним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №280/1649/20 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 74 том 1/.
          Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що у листопаді 2019р. йому стало відомо про наявність прийнятих відповідачем податкових-повідомлень рішень, якими йому було нараховано податкові зобов`язання з орендної плати, оскільки він не отримував таких рішень, він звернувся до відповідача з заявою щодо повідомлення про наявність будь-яких рішень відносно нього та з листа відповідача від 03.12.2019р. йому стало відомо про прийняття відповідачем 08.10.2019р. податкових повідомлень-рішень, якими визначено йому  суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб: -  № 1093542-5607-0832  на суму 245216,67 грн. за 2017р.; -  № 1093541-5607-0832 на суму 735649,99 грн. на 2018 р.; - № 1093541-5607-0832 на суму 735649,99 грн. за 2019р.,  та  05.02.2020р. ним було отримано податкову вимогу №1141-56 від 28.01.2020р. щодо сплати податкового боргу з орендної плати у розмірі 1716516,65 грн. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення та вимогу необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що дійсно 10.11.2003р. ним було укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,9 га на термін 25 років, 09.03.2015р. ним було отримано згоду Мелітопольської районної державної адміністрації на передачу цієї земельної ділянки в суборенду та 16.03.2005р. ним укладено договір суборенди земельної ділянки з ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (суборендар), умовами якого, серед іншого, передбачено внесення орендної плати за земельну ділянку суборендарем на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради, та з моменту укладення цього договору земельна ділянка перебуває у користуванні суборендаря, який своєчасно декларує і сплачує орендні платежі, у тому числі і за спірний період – 2017-2019рр., при цьому суборендарю належить нерухоме майно (майновий комплекс) який розташовано на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди та перебуває у користування суборендаря, тому саме до нього перейшло право користування земельною ділянкою, і як наслідок до нього перейшов обов`язок щодо сплати орендної плати.  Тому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення відповідача №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 1093541-5607-0832  від 08.10.2019р. щодо нарахування йому податкових зобов`язань з орендної плати за 2017-2019рр., вимогу про сплату боргу №1141-56 від 28.01.2020р, а також зобов`язати відповідача відкорегувати відомості інтегрованої картки платника податків – ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо недоїмки з орендної плати фізичних осіб у розмірі 1716516,65грн., які внесені до картки з огляду на наявність спірних податкових повідомлень-рішень прийнятих відповідачем. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р.  у справі №280/1649/20 (внесена до журналу судового засідання) у справі здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідача - Головне управління ДФС у Запорізькій області, правонаступником - Головним управління ДПС у Запорізькій області / а.с. 188189 том 1/
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р.  у справі №280/1649/20 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовані  податкові повідомлення-рішення №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 109354-5607-0832  від 08.10.2019р. , вимога про сплату боргу №1141-56 від 28.01.2020р., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 192-194 том 1/.
Відповідач,  не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 25.08.2020р.  подав апеляційну скаргу /а.с. 200-202 том 1/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 25.08.2020р.  у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. 
Адміністративна справа №280/1649/20, разом з вищезазначеною апеляційною скаргою, надійшли до суду апеляційної інстанції 30.09.2020р.  / а.с.199 том 18 /.
Ухвалою  Третього апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020р.  у справі №280/1649/20 апеляційна скарга відповідача на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. у справі №280/1649/20 залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 213 том 1/.
У встановлений судом строк відповідачем недоліки апеляційної скарги були усунуті та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2020р.  у справі №280/1649/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. у справі №280/1649/20/ а.с. 223 том 1/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 14-00 годин 24.11.2020р. /а.с. 224 том 1/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 225-229 том 1/.
Третя особа у справі, у письмовому  відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 230-232 том 1/, заперечувала  проти доводів апеляційної скарги відповідача, зазначила що саме ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» належать нежитлові будівлі, що розташовані на спірній земельній ділянці, тому до нього перейшли у тому ж обсязі права та обов`язки попереднього землекористувача  – позивача у справі, з яким укладено договір суборенди земельної ділянки, і підприємство, як суборендар, користується земельною ділянкою та здійснює своєчасне декларування та сплату орендної плати за цю земельну ділянку, тому вважає, що судом першої інстанції прийнято у справі обґрунтоване рішення у справі, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 25.08.2020р. у цій справі залишити без змін. Також у письмовому відзиві на апеляційну скаргу третя особа просила суд розглянути справу за відсутності свого представника. 
Позивач, у письмовому  відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 238-239 том 1/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції було повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення,  постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 25.08.2020р.  у даній справі залишити без змін. 
23.11.2020р. до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові пояснення відповідача до апеляційної скарги / а.с. 1-3 том 2/, та клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника / а.с. 9 том 2/. 
У судове засідання представник відповідача та третьої особи не з`явились. Враховуючи, що відповідач та третя особа про день, годину та місце апеляційного розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали суду письмові заяви про можливість розгляду справи у відсутність їх представників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача та третьої особи.
Заслухавши у судовому засіданні представника  позивача, який заперечував проти доводів  апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 25.08.2020р. у даній справі залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
          Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що у листопаді 2019р. ОСОБА_1 , позивач у справі,  відомо про наявність прийнятих відповідачем податкових-повідомлень рішень, якими йому було нараховано податкові зобов`язання з орендної плати, оскільки він не отримував таких рішень, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо повідомлення про наявність будь-яких рішень відносно нього та з листа відповідача від 03.12.2019р. / а.с. 10-11/ позивач дізнався про те, що  відповідачем 08.10.2019р. прийнято податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми податкового зобов`язання позивача  з орендної плати з фізичних осіб: 
- № 1093542-5607-0832  на суму 245216,67 грн. за 2017р. / а.с. 12 том 1/;
- № 1093541-5607-0832 на суму 735649,99 грн. на 2018 р. / а.с. 12 том 1/; 
- № 109354-5607-0832 на суму 735649,99 грн. за 2019р. / а.с. 12 том 1/;
які і є предметом оскарження у цій адміністративній справі,
          У подальшому, враховуючи, що позивачем вищезазначені рішення відповідача не були оскаржені та визначена у них сума податкових зобов`язань є узгодженою та не була сплачена позивачем, відповідачем у справі  було сформовано податкову вимогу №1141-56 від 28.01.2020р. щодо сплати ОСОБА_1 податкового боргу з орендної плати у розмірі 1716516,65 грн. ( загальна  сума нарахованих податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 109354-5607-0832  від 08.10.2019р.). яка також є предметом оскарження у цій справі. 
          А також позивач вважає, що оскільки сума податкового боргу з орендної плати у розмірі 1716516,65 грн. відображена відповідачем у його інтегрованій картці платника податків, а ця сума є безпідставно визначеним податковим боргом, позивач також просив суд зобов`язати відповідача здійснити коригування показників інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з її відомостей цього податкового боргу. 
          Спірні відносини, які виникли між сторонами у справі, з приводу правомірності здійснення відповідачем у справі донарахування спірними рішенням позивачу орендної плати за землю врегульовано положеннями Податкового кодексу України.
          Сукупний аналіз положень пп. 14.1.72, 14.1.73  п. 14.1 ст. 14, пп. 270.1.1 п. 20.1 ст. 270, п. 288.1, 288.2, 288.4, 288.5, 288.7 ст. 288, п. 286.5 ст. 286 , п. 287.1ст. 287 Податкового кодексу України дає можливість зробити висновок про те, що  підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар такої земельної ділянки, та в разі несплати орендарем обов`язкових платежів з орендної плати за землю, контролюючий орган зобов`язаний здійснити нарахування сум податку шляхом прийняття відповідного рішення, при цьому мінімальний розмір орендної плати за земельну ділянку визначається в певних відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за користування якою підлягає сплаті орендна плата.
          Також судом встановлено, що 10.11.2003р. позивачем у справі (орендар)  було укладено з Мелітопольською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки площею 8,9 га за межами населеного пункту на території Семенівської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 , на термін 25 років / а.с. 25-28 том 1/, 09.03.205р. було отримано згоду Мелітопольської районної державної адміністрації на передачу цієї земельної ділянки в суборенду / а.с. 29 том 1/   та 16.03.2005р. ним укладено договір суборенди земельної ділянки з ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин» (суборендар), умовами якого, серед іншого, передбачено внесення орендної плати за земельну ділянку суборендарем на розрахунковий рахунок Семенівської сільської ради / а.с. 30-32 том 1/, та з моменту укладення цього договору земельна ділянка перебуває у користуванні суборендаря, який своєчасно декларує і сплачує орендні платежі, у тому числі і за спірний період – 2017-2019рр. /а.с. 3-50 том 1/.
При цьому також встановлено, що суборендар – ТОВ ««Мелітопольський завод автотракторних запчастин», є власником нерухомого майна (майновий комплекс), яке розташовано на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди та перебуває у користуванні суборендаря / а.с. 51-54 том 1/.
          Нормами ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та  право оренди земельної ділянки виникають з  моменту державної реєстрації цих прав, і право власності та право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на  нерухоме майно та  їх  обтяжень» (далі - Закон).
Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України, нормами яких чітко визначено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, у тому ж самому обсязі, що були у попереднього землекористувача.           Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України та Верховним Судом у постановах від 08.06.2016р. у справі №21-804а16, від 12.02.2017р. у справі №21-3078а16, від 31.01.2018р. у справі №825/308/17, від 19.06.2018р. у справа №822/2696/17, від 02.07.2019р. у справі № 819/1365/17, від 17.12.2019р. у справі № 804/4739/16, від 27.01.2020р. у справі № 804/886/18.
Під час розгляду 25.02.2020р. Верховним Судом, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, справи № 520/8446/18 було зроблено правовий висновок стосовного переходу обов`язку зі сплати податку за земельну ділянку та/або орендної плати за землю у разі переходу права власності на нерухомість на якій вона розташована, і Верховний Суд зробив висновок про те, що певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Приймаючи до уваги фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час її розгляду та підтверджені належними письмовими доказами, враховуючи наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що орендна плата за користування земельною ділянку площею 8.9 га на підставі договору суборенди земельної ділянки від 16.03.2005р. та у зв`язку із переходом права власності на розташовані на цій земельній ділянці об`єкти нерухомості, правомірно сплачується фактичним користувачем цієї земельної ділянки - третьою особою ТОВ «Мелітопольський завод автотракторних запчастин», тому відповідач у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта  владних   повноважень, під час прийняття податкових повідомлень-рішень №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 109354-5607-0832  від 08.10.2019р. діяв не у спосіб визначений чинним законодавством, та не довів правомірності прийняття ним цих рішень, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо протиправності цих рішень та скасував податкові повідомлення-рішення відповідача №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 1093540-5607-0832  від 08.10.2019р.
Також з урахуванням того, що податкова вимога №1141-56 від 28.01.2020р. щодо сплати ОСОБА_1 податкового боргу з орендної плати у розмірі 1716516,65 грн. сформовано  за податковими повідомленнями-рішеннями №1093542-5607-0832, № 1093541-5607-0832, № 109354-5607-0832  від 08.10.2019р., які визнані судом протиправними та скасовані, суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправною та скасував таку податкову вимогу.
Щодо заявлених позивачем вимог зобов`язати відповідача відкорегувати відомості інтегрованої картки платника податків – ОСОБА_1 шляхом виключення з неї відомостей щодо недоїмки з орендної плати фізичних осіб у розмірі 1716516,65грн., які внесені до картки з огляду на наявність спірних податкових повідомлень-рішень прийнятих відповідачем, то враховуючи що під час розгляду цієї справи не було надано суду доказів стосовно наявності такої інформації в інтегрованій картці платника податків– ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив  у задоволенні цієї частини позовних вимог через їх безпідставність. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення цієї  адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем вимог,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 25.08.2020р. у даній адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.08.2020р. у справі  №280/1649/20 – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
                    Повний текст виготовлено та підписано – 30.11.2020р.    
   
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова