ПОСТАНОВА
Іменем України

07 жовтня 2020 року 
м.Київ
справа №640/1869/19
провадження №К/9901/21385/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.
розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 (суддя Клочкова  Н.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 (головуючий суддя Ісаєнко Ю.А., судді Земляна Г.В., Мельничук В.П.)
у справі № 640/1869/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Адміністрації Державної прикордонної служби України 
про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі – Порядок №975) та ст.ст. 16 – 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ненадання відповіді на заяву позивача від 06.08.2018 щодо примушення Одеського обласного військового комісаріату вчинити певні дії;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Порядку №975 та ст.ст. 16-16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Порядку та ст.ст. 16 – 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслати до Міністерства оборони України письмову вимогу щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно Порядку №975 разом з наданим позивачем пакетом документів;
- зобов`язати Міністерство оборони України в особі комісії призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Порядку №975 та ст.ст. 16 – 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму. Встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду протягом одного місяця з часу набрання законної сили судовим рішенням;
- допустити постанову до негайного виконання;
- зобов`язати надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом семи днів з дня отримання копії судового рішення.
2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019, у справі №640/1869/19 позов задоволено частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не подання заяви ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами до розпорядника бюджетних коштів - Міністерства оборони України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №975; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити подані ОСОБА_1 документи до розпорядника бюджетних коштів – Міністерства оборони України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку №975, з урахуванням висновків суду у цій адміністративній справі. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з вищевказаними судовими рішеннями частково не погодився, тому звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №640/1869/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
4. У касаційній скарзі скаржник також просив замінити Одеський обласний військовий комісаріат на Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
5. Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання скаржника та замінити найменування відповідача 2 з ІНФОРМАЦІЯ_1 на Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з копією Витягу з протоколу №3184 засідання Центральної військово – лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.07.2016 ОСОБА_1 пройшов судово-медичне обстеження, при якому у останнього виявлено мінно-вибухову травму, осколкові поранення голови, грудної клітки та обох ніг, наслідком яких стали ЗЧМТ (контузія головного мозку) та рубці в зазначених анатомічних ділянках, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово – медичної експертизи від 08.06.2016 №1476/Ж, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово – медичної експертизи від 21.06.2016 №1611/Ж «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи», та які у подальшому призвели до розвитку: «Стійких залишкових явищ перенесеної МВТ, ЗЧМТ (контузія головного мозку, 1986 року) у вигляді після травматичної, гіпертонічної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ (два - три) ст. з вираженим церебрастенічним синдромом, двосторонньою пірамідною симптоматикою, вегето-судинною дисфункцією, емоційно-вольовою нестійкістю, мнестичним зниженням, перебіг прогресуючий, вираженим австено-тривожно-невротичним синдромом. Післятравматичного (1986 рік) церебрального арахноїдиту з вираженим лікворно-гіпертензивним синдромом, частими (1-2 рази/тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), центральною вестибуляторною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., порушенням стато-кінетичної стійкості ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалічним, вестибулоатактичним синдромами. Агіопатії сітківки обох очей. Поширеного остеохондрозу з полірадикудярним больовим синдромом. ІХС: дифузного кардіосклерозу. СН-ІІ-А ст. Гіпортонічної хвороби ІІ ст.», що підтверджується медичними документами, - травма, поранення, контузія, захворювання і пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».
7. Згідно з копією Виписки з Акта огляду МСЕК до довідки серії 10 ААВ №807089 від 29.08.2016 ОСОБА_1 з 29.08.2016 вперше встановлено ІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
8. У відповідності до наданої суду копії довідки від 29.05.2018 №46, виданої Біляївським районним військовим комісаріатом Міністерства оборони України, ОСОБА_1 дійсно приймав участь у бойових діях у Демократичній республіці Афганістан в період з червня 1985 року по 08.12.1986.
9. 02.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою, в якій просив надати інформацію щодо наявності в його особовій справі (матеріалах обліку) документів чи записів, які підтверджують, що під час проходження військової служби з 18.06.1985 по 08.12.1986 у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан, ним були скоєні кримінальні, адміністративні чи інші правопорушення, які пов`язані з алкогольним, наркотичним, токсичним сп`янінням або навмисним спричиненням собі тілесних ушкоджень.
10. Відповідно до листа-відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.08.2018 №2736 ОСОБА_1 надано відповідь, де повідомлено, що станом на 01.08.2018 в військово-облікових документах, що зберігаються в Біляївському районному військовому комісаріаті відсутня інформація про наявність в особовій справі позивача, інших документах записів (інформації) про скоєння ОСОБА_1 кримінальних, адміністративних чи інших правопорушень, які пов`язані з спричиненням собі тілесних ушкоджень під час проходження військової служби з 18.06.1985 по 08.12.1986 у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан.
11. 02.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою, в якій просив провести йому, як інваліду ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби, нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення групи інвалідності.
12. Листом від 02.08.2018 №11/Л-10427 Адміністрацією Державною прикордонної служби України ОСОБА_1 повідомлено про те, що останній на обліку в органах Державної прикордонної служби України не перебуває, будь-яких інших правовідносин між прикордонною службою та ОСОБА_1 не має. Також, позивачу рекомендовано звернутися до керівника уповноваженого органу, який здійснював розрахунок під час звільнення позивача з військової служби.
13. 02.06.2018 позивач звернувся до Міністра оборони України через військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою, відповідно до якої наполягав на відправленні його документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.
14. Листом від 03.08.2018 за вих. №5587 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що останнім не надано копії документа, що свідчить про визнання його інвалідом внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Також зазначено про те, що висновки спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.06.2016 №1476/Ж та від 21.06.2016 №1611/Ж не підтверджують факт поранення, оскільки вони складені зі слів позивача, а висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20.07.2016 №3184 про причинний зв`язок поранення складено на підставі висновків спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, тому, як зазначено у листі, також не визначає обставини поранення.
Крім того, у вказаному листі зазначено й про те, що в наданому позивачем пакеті документів не вистачає також копії довідки органів медико-соціальної експертної комісії про первинне становлення групи інвалідності та копії витягу з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини.
На підставі викладеного, позивачу запропоновано надати до відділу соціального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 копії необхідних документів для їх подальшого направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України на Комісію для прийняття рішення щодо виплати відповідно до чинного законодавства.
15. 06.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з заявою, в якій просив прийняти рішення (протокол) про виплату йому одноразової грошової допомоги.
16. Відповіді на вказану заяву позивача від Міністерства оборони України матеріали справи не містять.
17. Вважаючи дії та бездіяльність відповідачів щодо не призначення та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
18. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії Одеського обласного військового комісаріату в частині неподання заяви позивача разом з доданими до неї документами до розпорядника бюджетних коштів – Міністерства оборони України щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку №975 є протиправними.
19. Суди зробили висновок про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги позивач отримав з 29.08.2016, а з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся 02.06.2018, тобто у встановлені законодавством строки.
20. Суд першої інстанції зазначив, що Одеський обласний військовий комісаріат в порушення вимог п. 13 Порядку № 975 не подав у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів ОСОБА_1 розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги разом з необхідним пакетом документів, що свідчить про протиправність дій відповідача 2 в цій частині, в той же час, суд зазначив, що чинним законодавством не передбачено таких повноважень обласних військових комісаріатів, як направлення письмових вимог до Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги і тому окружний адміністративний суд зробив висновок, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій Одеського обласного військового комісаріату саме щодо не подання у порядку та строки, визначені п. 13 Порядку №975, документів ОСОБА_1 . Міністерству оборони України для вирішення питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та зобов`язання вчинити такі дії, з урахуванням висновку суду у цій справі.
21. Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не було вирішено у порядок та спосіб, визначені Порядком №975, у зв`язку з не направленням Одеським обласним військовим комісаріатом документів позивача разом з висновком щодо комісаріату з цього приводу, а самостійне звернення позивача до відповідача 1 з відповідною заявою та пакетом документів не передбачає розгляду вказаних документів Міністерством оброни України за відсутності висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати такої допомоги, тому позовні вимоги у відповідній частині є передчасними.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
22. У касаційній скарзі Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права та неповне з`ясування обставин справи. Зокрема, скаржник посилається на те, що поза увагою судів залишилася та обставина, що до своєї заяви ОСОБА_1 не було додано документа на підтвердження обставин поранення позивача, що пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, тобто позивачем не було дотримано вимогу п. 11 Порядку №975.
Також скаржник посилається на неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
24. У цій справі ключовим правовим питання є наявність/відсутність у позивача права на отримання грошової допомоги на підставі поданої ним заяви та долучених до заяви документів.
25. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ, у статті 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
26. Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
27. Згідно зі ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі встановлення військовослужбовцю ІI групи інвалідності призначається і виплачується в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
У п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті. 
28. Положеннями ст. 16-4 Закону № 2011-XII передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом)
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
За змістом ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
29. На виконання вимог цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” затвердив Порядок № 975.
30. Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
31. Аналіз зазначених норм права діє підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.
32. Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
33. Порядком № 975 не визначено, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Своєю чергою, подання до Міноборони відповідного рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
34. У постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 зроблено правовий висновок про те, що документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
35. У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що з листа-відповіді Біляївського районного військового комісаріату Одеської області від 01.08.2018 №2736 вбачається, що станом на 01.08.2018 в військово-облікових документах, що зберігаються в Біляївському районному військовому комісаріаті відсутня інформація про наявність в особовій справі позивача, інших документах записів (інформації) про скоєння ОСОБА_1 кримінальних, адміністративних чи інших правопорушень, які пов`язані з спричиненням собі тілесних ушкоджень під час проходження військової служби з 18.06.1985 по 08.12.1986 у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан. 
При цьому жодних документів на підтвердження дійсних обставин поранення (контузії, травми, каліцтва) позивачем надано не було.
36. З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, тому не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, оскільки ним подано не всі передбачені Порядком №975 документи для отримання такої допомоги.
Верховним Судом при розгляді подібних правовідносин висловлювалася така ж позиція у постановах від 04.03.2020 у справі №826/2609/18, від 26.05.2020 у справі №749/393/17 від 17.07.2020 у справі №760/12266/17.
37. З урахуванням викладеного, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.
38. Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права, оскільки суди першої та апеляційної інстанції дослідили не лише процедуру ухвалення рішення та дійшли висновку, що таку порушено, а й обставини, з якими пов`язується право на одержання одноразової грошової допомоги і дійшли висновку, що позивач таке право має.
39. Встановивши, що позивач не надав документів, необхідних для призначення йому одноразової грошової допомоги, а отже не має права на її одержання, Суд не вбачає підстав для спонукання відповідача до складення та направлення Міністерству оборони України для прийняття відповідного рішення висновку про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
40.           Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
41.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.
42.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 у справі №640/1869/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними бездіяльності та дій, зобов`язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб