ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/2332/19	Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/757/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - позивача ОСОБА_1 його представника
ОСОБА_2 , представника Служби у справах дітей     Теребовлянської районної державної адміністрації 
Борецької Л.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду від 23 червня 2020 року (головуючий суддя Марціцка І.Б., повний текст рішення складено 03 липня 2020 року) у справі № 606/2332/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 пред"явив в суд позов до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою.
З врахуванням уточнених 05 грудня 2019 року позовних вимог просив: зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити йому наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною:
кожну суботу з 14.00 год. до 20.00 год., кожну неділю з 10.00 год. до 16.00 год. за місцем навчання дитини її проживання, перебування або за місцем проживання, перебування батька з можливістю відвідування протягом цього часу культурно-масових, освітніх, спортивних, розважальних та оздоровчих заходів без присутності матері дитини;
будь-якими засобами спілкування в мережі Інтернет - телефонного зв`язку кожного вівторка, п`ятниці з 17.00 до 17.40 год. за київським часом;
по 15 днів під час літніх та зимових канікул на території України за місцем проживання, перебування батька, без присутності матері.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 07.03.2014 р. відділом РАЦС Теребовлянського районного управління юстиції між ним та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу, згідно свідоцтва про народження № 2015- 0886, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Левен. Бельгія, у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 . 05.04.2019 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19.02.2019 року визначено місце проживання доньки ОСОБА_6 разом із матір`ю ОСОБА_3 . Згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 19.04.2019 року у справі №606/2620/18, якою зменшено розмір аліментів із 16 000 грн, визначених рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року до 10000 грн., з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 10000 грн. щомісячно. Донька проживає разом з мамою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Із 2017 р. тимчасово працює науковцем в Університеті Каліфорнії м. Сан Дієго, згідно програми обміну спеціалістами, з 01 січня 2020 року планує постійно проживати в Україні. Останній раз спілкувався із донькою ОСОБА_6 за допомогою інтернет зв"яку 02 жовтня 2018 року. Після цього відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Він неодноразово телефонував, просив дати доньці поговорити з ним будь яким засобами зв`язку, на що відповідач відмовилася; просив про особисті зустрічі, для цього приїжджав за місцем проживання ОСОБА_3 та доньки, однак відповідач поїхала з дому, не надавши жодної інформації про місце знаходження дитини. 
З донькою проживали 3 роки однією сім`єю, їхні відносини будувались на почуттях взаємної любові, які своєю неправомірною поведінкою відповідач хоче зруйнувати, виключити з життя доньки батька. Весь час він намагався налагодити нормальні відносини, щоб примати участь у вихованні доньки, сплачує аліменти для забезпечення належного рівня життя дитини, однак, шляхом переговорів та взаємних поступок з метою уникнути негативного впливу на дитину результату не дав, а тому змушений звертатися до суду з метою захисти своє порушене право.
Рішенням Теребовлянського районного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі будь якими засобами зв`язку.
Визначено ОСОБА_1 наступний спосіб у вихованні доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити час спілкування з донькою:
кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. в присутності матері ОСОБА_3 ; 
спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 будь-якими засобами в мережі інтернет кожного вівторка та п`ятниці з 17.00 год. до 17.30 год.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення в частині спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_6 будь-якими засобами в мережі інтернет та визначити йому таке спілкування кожного вівторка з 17.00 год. до 17.30 год, в решті рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 . 
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлений судом час спілкування ОСОБА_1 з донькою спричинить її додаткові нервові та психологічні потрясіння від зустрічі з батьком, агресивна та непередбачувана поведінка якого уже добре відома доньці, яка взагалі боїться його присутності, про що весь час нагадує. Їхня донька дотепер перебуває в психологічному стресі внаслідок жорстокого поводження позивача з нею, коли він під час розгляду даної справи 05.12.2019 року в коридорі Теребовлянського районного суду в присутності дитини спочатку травмував її, а потім накинувся на її сестру ОСОБА_7 , якій спричинив тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, вдаривши її своїм мобільним телефоном декілька разів по обличчі та вхопивши і утримуючи її за шарф біля горла деякий час, а потім кинув на бетонну підлогу. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення в частині визначення ОСОБА_1 способу у вихованні доньки ОСОБА_6 та встановлення часу спілкування з донькою: кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. в присутності матері ОСОБА_3 змінити, встановити ОСОБА_1 час спілкування з донькою: кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 . Рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити по 15 днів під час літніх та зимових канікул на території України за місцем проживання, перебування батька, без присутності матері. В решті рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлений спосіб участі у вихованні доньки, суперечить інтересам дитини. Жодними доказами, які містяться у матеріалах справи, не доводиться, що зустрічі позивача із донькою без присутності матері можуть негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Суд першої інстанції, не в повній мірі взяв до уваги висновок органу опіки та піклування від 17.01.2020 року № 02-105/02-18, згідно з яким, вирішено за доцільне встановити батьку ОСОБА_1 час для побачень з дитиною ОСОБА_4 кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17. 00 год. без присутності матері. Не опираючись на жодні докази, суд самостійно дійшов до не правильного висновку у питаннях психоемоційного стану та рівня психологічного зв`язку з батьком та донькою, не взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, не прийняв до уваги, що причиною розлучення стало не винна поведінка позивача а запропоновані відповідачкою вільні стосунки. Позивач хоче бачитися з дочкою, брати участь у її вихованні, проводити з нею час без шкоди для неї, але участь у вихованні буде неможливою у присутності матері. Між ним та відповідачем існує конфлікт, який не повинен відбиватися на інтересах доньки, донька не може бути обмеженою у вихованні батька через інтереси матері, яка провокує скандали, які можуть негативно відбитися на емоційному стані доньки. Позивач з донькою проживали 3 роки однією сім`єю, їхні відносини ґрунтуються на почуттях взаємної любові, які своєю неправомірною поведінкою, шляхом обмеження участі у спілкуванні з донькою ОСОБА_6 , відповідач хоче зруйнувати, і виключити з життя доньки апелянта, як батька.
Також зазначає, що судом першої інстанції, без жодного обґрунтування відмовлено у задоволені частини позовної вимоги, щодо визначення ОСОБА_1 наступного способу у вихованні доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити час спілкування з донькою по 15 днів під час літніх та зимових канікул на території України за місцем проживання, перебування батька, без присутності матері. Висновком органу опіки та піклування від 17.01.2020 року № 02-105/02-18, вирішено за доцільне встановити батьку ОСОБА_1 час для побачень з дитиною ОСОБА_4 15 днів в літній та зимовий періоди перебування дитини ОСОБА_5 з батьком в межах України без присутності матері.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Відзив мотивований тим, що позивач хоче бачитися з дочкою, брати участь у її вихованні, проводити з нею час без шкоди для неї.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу підтримала, а ОСОБА_1 заперечила. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 просив скаргу відповідачки залишити без задоволення, його апеляційну скаргу задовольнити.
У судовому засіданні представник Служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Борецька Л.В. підтримала висновок органу опіки та піклування та пояснила, що позивач ОСОБА_1 працюючи у США та маючи велику заробітну плату за для того, аби брати участь у вихованні доньки і мати можливість участі у житті дочки, достроково завершив контракт з Каліфорнійським університетом у Сан-Дієго і переїхав проживати в Україну. Конфлікт, який мав місце у приміщенні місцевого суду між позивачем та відповідачкою і її сестрою, не є підставою для неприйняття судом до уваги Висновку Служби у справах дітей. 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 березня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 07.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського РУЮ в Тернопільській області. 
Під час перебування в шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 в сторін народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується витягом з свідоцтва про народження № 2015-0886, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Левен, Бельгія
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19.02.2019 року (справа № 606/2667/18) місце проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з матір`ю ОСОБА_3 . 
Донька проживає разом з мамою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про розірвання шлюбу задоволено. Вирішено шлюб, зареєстрований 07 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №20 розірвати.
Згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 19.04.2019 року у справі №606/2620/18, якою зменшено розмір аліментів із 16 000 грн., визначених рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2019 року до 10000 грн., з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 10000 грн. щомісячно. 
Із 2017 року по грудень 2019 року ОСОБА_1 працював науковцем в Університеті Каліфорнії м. Сан-Дієго, згідно програми обміну спеціалістами, та проживав у США разом із дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_6 , які виїхали в Україну у 2018 році.
Після спілкування 02 жовтня 2018 року по телефону ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_6 , відповідач стала чинити перешкоди у спілкуванні з донькою.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 25.10.2019 року № 02-1570/02-18 вирішено встановити ОСОБА_1 час для спілкування з дитиною ОСОБА_5 будь-якими засобами спілкування в мережі Інтернет телефонного зв`язку кожного вівторка та п`ятниці 3 17.00 по 17.40 год., кожної суботи та неділі з 10.00 год. по 12.00 год., а також по 15 днів в літній та зимовий період перебування дитини з батьком за місцем проживання матері або на території Золотниківської ОТГ в присутності матері.
Після уточнення позовних вимог, орган опіки та піклування надав висновок від 17.01.2020 року № 02-105/02-18, згідно з яким, вирішено за доцільне встановити батьку ОСОБА_1 час для побачень з дитиною ОСОБА_4 кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. без присутності матері. Спілкування батька з дитиною будь-якими засобами в мережі Інтернет кожного вівторка та п`ятниці з 17.00 по 17.40 год. (за київським часом). 15 днів в літній та зимовий період перебування дитини ОСОБА_5 з батьком в межах України без присутності матері.
Відповідно до листа рекомендації Каліфорнійського університету у м. Сан-Дієго від 27.12.2019 року, ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно, з довідки від 14.12.2019 року ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.
Зобов`язуючи ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_5 та визначаючи ОСОБА_1 побачення з донькою у присутності матері суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , як батько, має незаперечне право на спілкування з малолітньою донькою, таке спілкування відповідає її інтересам, однак з врахуванням віку дитини, спілкування батька з нею без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.
Повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу (далі-СК) України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з статей 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
У випадку чинення перешкод тим із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
При встановленні судом перешкод з боку того з батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини.
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
За змістом частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Відповідно до наданих в суді апеляційної інстанції пояснень представника Служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації Борецької Л.В. та оглянутого Протоколу №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянською районною державною адміністрацією Тернопільської області від 17.01.2020 року вбачається, що засідання комісії відбулося без присутності ОСОБА_3 , яка на засідання комісії не з`явилася, хоч була повідомлена заздалегідь про час та місце її проведення (повідомлення на електронну пошту та в телефонному режимі), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , м. Київ приїхав на засідання комісії. На засіданні комісії ОСОБА_10 - фахівець із соціальної роботи центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Золотниківської сільської ради, розповіла комісії про те, що під час зустрічі батька з дитиною перед Золотниківською сільською радою матір була зі своїм адвокатом, а також ОСОБА_11 вимагала присутності працівників Золотниківської сільської ради й присутності психолога для дитини. Дитина - ОСОБА_12 прийняла батька, хотіла з ним гратися і йти до нього, однак постійно дивилася на поведінку мами. ОСОБА_13 - головний спеціаліст сектору опіки та піклування служби у справах дітей, зазначила що на підставі заяви батька про перевірку раціонального використання аліментів на дитину, вона намагалася здійснити обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_14 за місцем її реєстрації та проживання. Про час та дату проведення обстеження умов проживання працівником служби було повідомлено ОСОБА_15 рекомендованим листом, і в телефонному режимі. Однак коли працівник служби спільно з працівником Золотниківської сільської ради прийшла за місцем проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , в дома нікого не було. Стало відомо, що ОСОБА_11 знялася з реєстрації в с.Бурканів і мала намір зареєструватися в м.Тернопіль. За деякий час ОСОБА_16 поновила реєстрацію в с.Бурканів. Однак напередодні засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_16 знову знялася з реєстрації в с.Бурканів з наміром зареєструватися в м.Тернопіль. 
Комісія прийняла рішення, за яке проголосувало 13 членів, «проти» - «0»; «утрималися» - «1»; підготувати проект висновку органу опіки та піклування районної державної адміністрації, яким встановити батькові ОСОБА_1 :
1. Час для побачень з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10:00год. по 17:00 год. без присутності матері.
2. Спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 будь-якими засобами в мережі інтернет кожного вівторка та п`ятниці з 17:00 год. по 17:40 год. (за київським часом).
3. 15 днів в літній та зимовий період перебування дитини ОСОБА_12 з батьком в межах України без присутності матері.
4. Зобов`язати батька ОСОБА_1 виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу, виявляти турботу, виховувати та матеріально утримувати її.
5. Зобов`язати матір ОСОБА_3 та батька ОСОБА_1 поважати батьківські права один одного.
З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що зустрічі батька з дитиною без присутності матері негативно вплинуть на психоемоційний стан дитини є необгрунтованим, він не підтверджений належними та допустимими доказами, та спростовується Протоколом №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянською районною державною адміністрацією Тернопільської області від 17.01.2020 року, а тому рішення суду в частині визначення ОСОБА_1 способу у вихованні доньки ОСОБА_12 та встановлення часу спілкування з донькою в присутності матері ОСОБА_3 слід змінити, встановивши час спілкування з донькою: кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про встановлення позивачу часу спілкування з донькою по 15 днів під час літніх та зимових канікул на території України за місцем проживання, перебування батька, без присутності матері, виходячи з наступного.
Вищезазначено, що донька проживала в сім`ї з батьком до трьох річного віку, батько з донькою спільно не проживають більше двох років. 
Для встановлення позивачу часу спілкування з донькою по 15 днів під час літніх та зимових канікул є необхідним налагодити довірливі відносини між батьком і дитиною, для чого необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька. У разі налагодження довірливих відносин позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення такого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що нею не чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, оскільки вони спростовується показаннями свідка ОСОБА_1 , позивача у справі, наявною у справі перепискою з мобільних пристроїв, Протоколом №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області, висновком органу опіки та піклування від 17.01.2020 року № 02-105/02-18.
Не заслуговують на увагу також твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що донька дотепер перебуває в психологічному стресі внаслідок неправомірної поведінки батька, який під час розгляду даної справи 05.12.2019 року в Теребовлянському районному суді в присутності дитини травмував її та її сестру ОСОБА_7 , спричинивши легкі тілесні ушкодження, і це є підставою для відмови зустрічей з дитиною, оскільки обставини перебування у психологічному стресі доньки, на які посилається відповідачка, не підтверджені належними і допустимими доказами; згідно пояснень представника Служби у справах дітей Теребовлянської районної державної адміністрації факт поведінки позивача під час розгляду справи, про який стверджує відповідач, не може бути підставою для відмови позивачу в участі у вихованні дитини.
Окрім цього колегія суддів зазначає, що згідно постанови від 11.12.2019 року по справі №753/15487/18, Верховний Суд встановив, що наявний конфлікт між батьками є перешкодою для спілкування дитини з тим із батьків що проживає окремо. У такому разі "є доцільним спілкування дитини з батьком без присутності матері, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив".
Стосовно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року, в частині визначення ОСОБА_1 способу у вихованні доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - встановлення часу спілкування з донькою: кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. в присутності матері ОСОБА_3 змінити, встановити ОСОБА_1 наступний спосіб у вихованні доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - встановити час спілкування з донькою: кожної першої та третьої суботи, кожної другої і четвертої неділі щомісяця з 10.00 год. по 17.00 год. без присутності матері ОСОБА_3 .
В решті рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23.06.2020 року, залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 листопада 2020 року. 

Головуючий

Судді