Справа № 466/8905/17                                        Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2363/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:116

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Білінської Г.Б. від 30 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни, - 

               в с т а н о в и л а : 

       ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року скаргу задоволено частково.
Скасовано постанову ВП №54809218 від 19.10.2017р. про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Рибчак Анастасією Михайлівною.
3обов`язано головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак Анастасію Михайлівну відновити виконавче провадження ВП №54809218 по виконавчому листу №466/2375/17, виданому 20.09.2017р. Шевченківським районним судом м. Львова.
Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 та Шевченківський ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області. 
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1  та Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишено без задоволення. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 05 червня 2018 року в частині задоволених вимог скарги  ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії скасовано. Справу № 466/8905/17 в частині вимог скарги  ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вказує, що в судовому засіданні було правильно встановлено факт повернення стягувача до квартири (зі слів стягувача ОСОБА_3 ) через три дні після вселення, а саме 23 жовтня 2017 року, однак висновки суду очевидно не відповідають показанням ОСОБА_3 наданих в судовому засіданні 29 січня 2018 року. Також вважає, що суд помилково прийшов до висновку, що « ОСОБА_1 під час виконання рішення суду діяла недобросовісно, фактично не маючи наміру фактично виконати рішення, передала ключі від вхідних дверей стягувачу ОСОБА_3 , а після залишення ним квартири змінила замки з метою недопущення його до квартири», з наступних причин. Зазначає, що станом на 18 жовтня 2017 року ОСОБА_3 був вселеним у квартиру та мав два ключі від вхідних дверей для безперешкодного доступу до квартири. Наступного дня, 19 жовтня 2017 року, коли вона у вказані строки добровільно виконала рішення суду про усунення перешкод у користуванні майном та вселення, передала два ключі до вхідних дверей квартири, державним виконавцем було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження. Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що стягувач не звертався до державного виконавця на 19, ані 20 жовтня 2017 року із скаргами щодо чинення йому перешкод у доступі до квартири. Вказує, що добросовісність дій боржника також підтверджується відсутністю постанови про стягнення з боржника авансових коштів стягувача, які були сплачені ОСОБА_3 для виконання рішення суду та які стягуються з боржника лише у випадку, якщо він не виконує рішення суду в добровільному порядку. Таким чином, під час виконання рішення боржник діяла добросовісно щодо вселення стягувача у вищевказану квартиру, що підтверджується добровільною поведінкою боржника під час виконання та протягом наступних днів, допоки не було винесено Постанову, а також відсутністю примусу з боку державного виконавця у подальшому на виконання цього рішення суду. Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суду відсутні будь-які докази, які б оцінювались судом на підтвердження стверджувальної обставини про недобросовісність дій боржника. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували висновок суду про те, що саме ОСОБА_1 змінила замки у вхідних дверях. Більше того, в матеріалах справи відсутні належні докази того, що у квартирі змінені замки вхідних дверей. Тому вважає, що зазначені висновки суду не відповідають обставинам справи, не підтверджені доказами, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду. Зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції не було встановлено, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає проживанню ОСОБА_3 у квартирі, відповідно у суду не було достатніх та належних доказів для винесення ухвали про відновлення виконавчого провадження, оскільки суд може відновити виконавче провадження, якщо встановить, що саме боржнник перешкоджає проживанню стягувача. Вважає, що Постанова державного виконавця від 19 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження №54809218 є законною та прийнята у відповідності до закону. 
В апеляційній скарзі Шевченківський ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області просять скасувати ухвалу та прийняти нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, боржник ОСОБА_1 , про визнання таких дій неправомірними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання до вчинення дій. Вважають ухвалу незаконною та необгрунтованою. Вказують, що висновки суду про те, що ОСОБА_3 «ввечері повернувся у спірну квартиру для вселення, однак замки у квартирі були змінені і в квартиру він потрапити вже не зміг», а «державний виконавець не пересвідчилась у фактичному виконанні рішення суду на день винесення вказаної постанови» не відповідають матеріалам справи, поясненням державного виконавця Рибчак А.М., стягувача ОСОБА_3 , боржника ОСОБА_1 , фактичним обставинам справи та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Вважають, що постанова державного виконавця була винесена з дотриманням вимог законодавства, що підтверджується підписом стягувача у акті державного виконавця, відсутністю застережень з боку стягувача, відсутністю відводу державного виконавця, а також показами понятої ОСОБА_5 у судовому засіданні 29 січня 2018 року. 
В судове засідання боржниця ОСОБА_1 , державна виконавиця Рибчак А.М. , представник Шевченківського ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також зважаючи на те, що в судовому засіданні брав участь представник боржниці з належними повноваженнями.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржниці на підтримання апеляційних скарг, стягувача та його представника - в заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів скарги на неправомірні дії головного державного виконавця, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а також а усних та письмових пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 18, 67 Закону України «Про виконавче провадження», та задовольняючи частково скаргу, виходив з того, що Шевченківським районним судом м. Львова прийняте рішення у справі № 466/2375/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, яке набрало законної сили 21.08.2017 року відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області. 02.10.2017 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак А.М. винесено постанову ВП № 54809218 про відкриття виконавчого провадження, боржнику ОСОБА_1 надано строк 10 робочих днів протягом яких необхідно виконати рішення суду. 19.10.2017р. державним виконавцем винесена постанова про закриття виконавчого провадження з тих підстав, що 17.10.2017 р. та 18.10.2017 р. складені акти про добровільне виконання рішення суду - вселення ОСОБА_3 у спірну квартиру та передачі йому ключів від вхідних дверей квартири. Суд вказав, що як ствердив ОСОБА_3 після передачі йому ОСОБА_1 другого ключа від вхідних дверей квартири, він ввечері повернувся у спірну квартиру для вселення, однак замки у квартирі були змінені і в квартиру він потрапити вже не зміг. Зазначені обставини були предметом його звернення до Шевченківського відділу поліції м. Львова, однак йому дали відповідь, що йому слід звертатись в суд. У ВДВС він дізнався, що виконавче провадження постановою державного виконавця закрито ніби-то за добровільним виконанням рішення суду ОСОБА_1 . Суд встановив, що ОСОБА_1 під час виконання рішення суду, діяла недобросовісно, фактично не маючи наміру фактично виконати рішення, передала ключі від вхідних дверей стягувачу ОСОБА_3 , а після залишення ним квартири змінила замки з метою недопущення його до квартири. Суд вважав, що у відповідності до змісту ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вжити заходів у такому випадку для примусового виконання рішення суду, яке на день винесення постанови про закриття виконавчого провадження фактично виконане не було. Відтак, суд вважав, що винесення постанови про закриття провадження 19.10.2017р. було передчасним, оскільки державний виконавець не пересвідчилась у фактичному виконанні рішення суду станом на день винесення вказаної постанови. Відтак, суд вважав, що оскаржувана постанова підлягає до скасування, а державний виконавець зобов`язаний вжити заходів, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», для виконання рішення суду примусово. Що стосується вимоги про вселення стягувача в конкретну кімнату спірної квартири, таке до задоволення не підлягає, оскільки судом не встановлювався порядок користування квартирою між співвласниками. Посилання представника скаржника на інші порушення державного виконавця під час виконання рішення суду, як то: недопущення представника, відмову щодо вселення у конкретну кімнату спірної квартири, неналежне повідомлення учасників виконавчого провадження та залучення понятих суд вважав безпідставними.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведена, а тому судове рішення підлягає скасуванню.
14.11.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, особа дії якої оскаржуються Рибчак А.М. головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області , у якій просив:
- визнати протиправними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Рибчак Анастасії Михайлівни , вчинені при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/2375/17 виданого 20.09.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова в частині неусунення перешкод у володінні та користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 та незабезпечення 17.10.2017 року при вчиненні виконавчих дій безперешкодного входження стягувача ОСОБА_3 у всі приміщення квартири, зокрема у дві ізольовані жилі кімнати для вселення та постійного проживання в одній із них;
- визнати незаконною постанову від 19.10.2017 року ВП № 54809218 про закінчення виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Рибчак Анастасією Михайлівною.
- зобов`язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак Анастасію Михайлівну відновити виконавче провадження ВП № 54809218 та провести виконавчі дії до фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а саме, усунути перешкоди у володінні та користуванні скаржнику квартирою АДРЕСА_1 шляхом забезпечення безперешкодного входження ОСОБА_3 у всі приміщення квартири, зокрема у дві ізольовані жилі кімнати для вселення та постійного проживання в одній із них.
Скаргу мотивував тим, що Шевченківським районним судом м. Львова прийняте рішення у справі № 466/2375/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності. Рішення суду набрало законної сили 21.08.2017 року відповідно до ухвали апеляційного суду Львівської області. 20 вересня 2017 року видано виконавчий лист на підставі якого 02.10.2017 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасією Михайлівною винесено постанову ВП № 54809218 про відкриття виконавчого провадження та боржнику ОСОБА_1 надано строк 10 робочих днів протягом яких необхідно виконати рішення суду. Однак, головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А.М. не скерувала стягувачу ОСОБА_3 письмового повідомлення про день і час примусового вселення. Натомість повідомила по телефону про необхідність прибути на 16.00 год. 17.10.2017 року за місцем вчинення виконавчих дій, а саме АДРЕСА_2 , де зайшла в квартиру та в присутності понятих склала акт про ніби-то добровільне виконання боржником рішення. На думку скаржника державним виконавцем при виконанні рішення суду порушені вимоги ст. ст. 14,16,18,19,22,31,63,67,75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.9 Житлового Кодексу України, ст. ст. 358, 382, 391 ЦК України. 
Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
З матеріалів справи вбачається, що Шевченківським районним судом м. Львова від 04 травня 2017 року у справі №466/2375/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності було ухвалено рішення, яким вирішено: «позов задовольнити частково. Усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 у зазначену квартиру».
ОСОБА_3 відповідно є стягувачем у виконавчому провадженні № 54809218 по виконанню виконавчого листа № 466/2375/17, виданого Шевченківським районним судом м. Львова 20 вересня 2017 року, про усунення перешкод у володінні та користуванні ОСОБА_3 . Квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення у цю квартиру, яке було відкрито постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Рибчак А. М. від 02 жовтня 2017 року.
17 жовтня 2017 року, при виході на місце за вказаною у виконавчому листі адресою місцезнаходження квартири, державним виконавцем за участю сторін виконавчого провадження та понятих складено акт, яким зафіксовано передачу боржником ОСОБА_1 одного ключа від вхідних дверей квартири, а другого ключа від іншого замка на вхідних дверях квартири вона зобов`язувалась передати на наступний день. Також, із вказаного акту вбачається, що стягувачу надано доступ до квартири АДРЕСА_1 , шляхом входження у вказану квартиру (а.с. 11).
Крім цього, 18 жовтня 2017 року державним виконавцем складено акт про те, що стягувач у приміщенні відділу ДВС отримав другий ключ від вхідних дверей квартири (а.с. 12).
Відповідно слід вважати, що рішення про вселення стягувача у спірну квартиру було фактично виконано, а саме надано ключі від замків від вхідних дверей квартири та надано фізичний доступ стягувачу до приміщення квартири.
Ні стягувачем, ані його представником жодних зауважень, заперечень, додаткових пояснень, тощо при складенні актів подано державному виконавцю не було; таких не подавалося і окремо у орган ДВС, виконавцем якого виконувалось рішення суду.
У зв`язку з цим 19 жовтня 2017 року державною виконавицею винесено оскаржену постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом, так як згідно статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) у ньому, що і мало місце у даному випадку.
Знову ж 19.10.2017 року жодних зауважень, пояснень, скарг, заперечень з приводу дій, бездіяльності, передчасності винесення постанови державною виконавицею, тощо ні стягувачем, ані його представником надано не було. Жодних повідомлень про невиконання, неналежне, неповне виконання, тощо до органу ДВС чи державної виконавиці не надходило.
Будь-яких доказів протилежного стягувачем та його представником не подано, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось.
Натомість, згодом 23 та 25 жовтня 2017 року дійсно стягувач звернувся у органи Національної поліції України з приводу протиправних дій боржниці щодо повторного обмеження нею доступу до квартири ( Лист Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області №12446/43/09-17 від 01.11.2017р. та талон повідомлення №49 від 23.10.2017р. а.с. 42, 43 ).
До державної виконавиці ж після винесення оскаржуваної постанови стягувач не звертався, зокрема, і з заявою про відновлення виконавчого провадження та про повторне примусове вселення стягувача в порядку ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».
Докази про будь-які інші звернення в цей період в матеріалах справи відсутні, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось.
Стягувачем долучено до матеріалів справи лише заяву про відновлення виконавчого провадження подану ним в особі представника 22.06.2018 року та постанову головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Рибчак А.М. від 25.06.2018 року про відновлення виконавчого провадження, які були подана та ухвалена вже після рішень суду за даною скаргою та набрання ними законної сили.
Окремо, що стосується доводів скарги про те, що державна виконавиця не забезпечила безперешкодного доступу та входження стягувача ОСОБА_3 у приміщення квартири, зокрема, у дві ізольовані кімнати для вселення та проживання в одній з них, а лише забезпечила входження у квартирний коридор та кухню, які належать до допоміжних приміщень квартири, то слід вказати, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 травня 2017 року усунуто перешкоди у володінні та користуванні стягувачу квартирою АДРЕСА_1 , шляхом його вселення у зазначену квартиру, а не у конкретне приміщення у квартирі, кімнату, тощо, що і було зроблено державним виконавцем. Про наявні спори щодо визначення порядку користування квартирою суд не повідомлено.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 67 цього Закону врегульовано питання щодо виконання рішення про вселення стягувача. Зокрема, частинами першою, другою, п?ятою цієї статті передбачено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) у ньому. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.
У частині шостій статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф
у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.
Вказані обставини свідчать про відсутність неправомірних дій державної виконавиці при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.10.2017 року та відповідно у суду першої інстанції не було підстав для задоволення скарги у частині, що переглядається.
Відповідно доводи апеляційних скарг (в частині вимог, що переглядається) слід вважати обґрунтованими та такі слід задовольнити, ухвалу ж суду в частині задоволення вимог скарги, слід скасувати з постановленням нової ухвали в цій частині про відмову в задоволенні скарги.
Вказане не позбавляє стягувача права на звернення до органу ДВС у спосіб передбачений ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження», про що йшлося, у випадку, якщо після примусового вселення стягувача, боржницею чиняться перешкоди проживанню (перебуванню) стягувача у квартирі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч. 1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2018 року в частині задоволення вимог скарги - скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою в задоволенні скарги  ОСОБА_3 на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Рибчак Анастасії Михайлівни - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2020 року.

 Головуючий :                                                                                         Я.А. Левик

Судді:                                                                                       Ю.Р. Мікуш

                                                                                                                 Р.В. Савуляк