П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/938/20	
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:  Димерлія О.О.
суддів: Єщенка О.В. ,  Танасогло Т.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року по справі № 540/938/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, -

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №054715105 від 15.02.2020р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є платником єдиного податку, у зв`язку з чим, з урахуванням приписів ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на нього розповсюджується встановлено заборона щодо застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати єдиного внеску. Також, на думку позивача, відповідно до змісту ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у випадку самостійного нарахування органом доходів і зборів недоїмки із єдиного внеску, відбувається процедура її узгодження, яка розпочинається із направлення платнику внеску вимоги про її сплату. При цьому, платник внеску має право на оскарження вказаної вимоги, та лише після завершення строку на її оскарження або завершення процедури оскарження, у випадку несплати недоїмки, на неї здійснюється нарахування пені та штрафу за несвоєчасну сплату єдиного внеску. Як стверджував позивач, спірним рішенням №054715105 від 15.02.2020р. штрафи і пеня нараховані без винесення вимог та надання можливості здійснити погашення заборгованості з меншими матеріальними втратами.
Відповідач з позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву зазначаючи, що визначальним для правильного вирішення даної справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної сплати) позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме - зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення). Виключно з урахуванням вказаних документів суд може надати оцінку правомірності нарахуванню контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Так, узгоджені суми єдиного внеску у 2013-2019 роках ОСОБА_1 фактично сплачено з порушенням законодавчо встановленого строку. У позивача наявний борг зі сплати єдиного соціального внеску та штрафу за період з 01.08.2013р. по 21.10.2014р. у розмірі 4861,43грн., відповідно до поданих до контролюючого органу безпосередньо позивачем звітів, у яких платником самостійно визначено суму єдиного внеску.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 р. по справі   № 540/938/20 у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судом першої інстанції вказано на те, що ФОП ОСОБА_1 не заперечує факт несвоєчасної сплати єдиного внеску в періодах за які йому спірним рішенням Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі від 15 лютого 2020 року №0054715105 застосувало штрафні санкції та нарахувало пеню. Також, факт того, що вимога про сплату недоїмки не була винесена органом доходів і зборів не звільняє ФОП ОСОБА_1 від обов`язку в повному обсязі та вчасно сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове соціальне страхування та обчислювати внески і сплачувати їх з нарахуванням пені в порядку і в розмірах, передбачених ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того, поняття "єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та "страховий внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є різними за змістом та суттю, а відтак, позивач помилково вважає, що дія ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поширюється на правовідносини, які відповідною статтею не регулюються.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій скаржником зазначено, що питання відповідальності щодо несплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування також врегульовано статтею 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Скориставшись наданим правом, Головним управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до суду апеляційної інстанції подано письмовий відзив, зміст якого повністю відповідає відзиву на позовну заяву (а.с.19-23).
В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегію суддів установлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є: «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами» (код КВЕД -   47.89).
ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі з 05.08.1997р. за номером НОМЕР_1, як платник податків та зборів.
З 10.02.1999 року ОСОБА_1 є платником єдиного соціального внеску № 21/10-А5352.     
15.02.2020р. ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» винесено рішення №0054715105 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до ОСОБА_1 застосовано штрафи у розмірі 741,06 грн., що є 10% від суми несвоєчасно сплаченого єдиного внеску, у розмірі 4861,43 грн., що є 20% від суми несвоєчасно сплаченого єдиного внеску та нараховано пеню в розмірі 21456,47 грн., що є 0,1% від суми недоїмки, всього на 27058,96 грн.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовано Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 якого  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із п. 4 ч. 1  ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1  ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449  (далі -  Інструкція №449), відповідно до пункту 1 Розділу VI якої до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI  Інструкції №449).
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених  підпунктами 1 - 4,  6  та  7  пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).
На суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Отже, з урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме: зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 , а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
Так, за наслідками дослідження наявних у матеріалах справи документів, а саме зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску, колегією суддів установлено, що у період з 2013-2019р. ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок сплачувався з порушенням законодавчо встановленого строку. 
Статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10  ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
Згідно із п.2 ч.11  ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у разі невиконання платником єдиного внеску обов`язку щодо своєчасності сплати єдиного внеску, органом доходів і зборів у відношенні такого платника приймається    рішення про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами десятою і одинадцятою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яке є обов`язковим до виконання.
Відтак, беручи до уваги  вищевикладене, а також те, що ФОП ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачено несвоєчасно, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності та обґрунтованості прийняття Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі спірного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №054715105 від 15.02.2020р.
При цьому, судом апеляційної інстанції відхиляються доводи позивача відносно того, що він є платником єдиного податку, у зв`язку з чим, з урахуванням приписів ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на нього розповсюджується встановлена заборона щодо застосування фінансових санкцій за порушення строків сплати єдиного внеску, оскільки відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є будь-які фізичні особи-підприємці не залежно від обраної ними системи оподаткування.  
Не є обґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, в контексті спірних правовідносин, також твердження ФОП ОСОБА_1 щодо прийняття контролюючим органом оскаржуваного рішення №054715105 від 15.02.2020р. без винесення вимог про сплату недоїмки по єдиному внеску, оскільки означена обставина жодним чином не звільняє платника від обов`язку в повному обсязі та своєчасно сплачувати єдиний внесок, у тому числі, з урахуванням нарахованої, відповідно до ст.25 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пені.
До того ж, пеня нараховується з часу встановлення недоїмки на суму такої недоїмки за кожний день прострочення платежу, що відповідно спростовує довід позивача про можливість здійснення погашення заборгованості з меншими матеріальними втратами.
Стосовно посилання скаржника на положення ч.15  ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як на встановлену Законом заборону застосування відносно нього будь-яких фінансових санкцій за порушення строків сплати єдиного соціального внеску, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, при зверненні до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу слід враховувати, що зазначеним Законом визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
В свою чергу, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, передбачено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до п.2 розділу VIІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з дня набрання чинності цим Законом суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва»,  розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. «Про прибутковий податок з громадян» нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього  Закону.
Відповідно до приписів Закону України від 04.07.2013р. №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» внесено зміни до ст.12 розділу IV Закону №2464, а саме завдання і функції із забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску, покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та його територіальні органи.
Відповідно до п.3 розділу VIІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.
З викладеного вбачається, що ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовує застосування фінансових санкцій у правовідносинах зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які існували між позивачем та органами Пенсійного фонду України. З 01.01.2011р. позивач є платником єдиного внеску, який з 2013 року адмініструється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та його територіальними органами, а правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, передбачено  Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Більше того, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є консолідованим страховим внеском, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.1  ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Тобто, поняття «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та «страховий внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є різними за змістом та суттю.
Отже, ФОП ОСОБА_1 помилково вважає, що  дія ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поширюється на правовідносини, які відповідною статтею не регулюються.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції, в системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, та не впливають на висновки суду, викладені в рішенні суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року по справі № 540/938/20 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Танасогло Т.М.