ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6991/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020, ухвалене суддею Бондар М.В.,  по справі за позовом ОСОБА_1 до  Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради  про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и В:

У червні 2020 року   ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо не врахування 50% знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива ОСОБА_1 та зобов`язати Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради виконати всі необхідні дії по врахуванню 50-відсоткової знижки по оплаті за користування житлом, комунальними послугами, паливом та освітленням ОСОБА_1 , що порушує його право на вказану пільгу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення обгрунтовано тим, що згідно з абзацами 2 та 3 пункту 15 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про Національну поліцію”, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Проте, Закон України “Про Національну поліцію” не містить норм, які б передбачали пільги, а саме 50-відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, палива та освітлення не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих осіб, які виходять на пенсію після вступу цього закону в силу.          
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач  подав  апеляційну скаргу, в якій просив прийняти нове рішення , яким задовольнити позовні вимоги .
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що на час виходу на пенсію,  ст. 22 Закону України «Про міліцію»  була виписана законодавцем без будь-яких обмежень, застережень, виключень, уточнень або альтернатив, а відповідно останній має право на пільги визначені вказаною нормою.  
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ з 03.11.2015 року,  що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки від 07.10.2015 року №83/35823, виданої  ГУМВС України в Дніпропетровській області майору міліції ОСОБА_1 , його звільнено зі служби за віком, він і члени його сім`ї, які проживають з ним забезпечуються довічно безплатно житлом з опаленням і освітленням за встановленими нормами  згідно  Закону України “Про міліцію” від 20.12.1990 року (зі змінами та доповненнями). 
З листа-відповіді Правобережного УСЗН ДМР від 17.06.2020 року №12/5-76, наданої на звернення позивача, вбачається, що  відповідно до пункту 5 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про Національну поліцію”  з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України “Про міліцію”. Таким чином, особи, які мали право на пільги згідно з Законом України “Про міліцію” з 07.11.2015 року втратили право на пільги. Законом України “Про національну поліцію” взагалі не передбачені пільги на житлово-комунальні послуги пенсіонерам поліції та пенсіонерам міліції.
Колегія суддів  погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до частини четвертої  статті 22 Закону №565-XII, який втратив чинність 07.11.2015, працівникам міліції та членам їх сімей надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом та комунальними послугами, за паливо в межах норм, встановлених законодавством.
На час встановлення позивачу 50-відсоткової знижки по оплаті жилої площі, комунальних послуг, електроенергії, а також палива, правові основи діяльності міліції закріплювались  Законом №565-XII  у відповідній редакції статті 22 якого встановлювалось, що держава гарантує працівникам міліції соціальний захист, у тому числі працівникам 50 відсоткову знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива. За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги за цим Законом.
Пунктом 12 розділу ІІ  Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»  в  статтю 22 Закону №565-XII  внесено певні зміни, зокрема частину шосту та сьому викладено у такій редакції: «За працівниками міліції, звільненими зі служби за віком, хворобою або вислугою років, зберігається право на пільги згідно з цим Законом. Пільги, передбачені частинами  четвертою, п`ятою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».
Пунктом 1 розділу I  Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  у  Законі №565-XII  частину сьому статті 22 викладено у наступній редакції: «Установити, що пільги, передбачені частинами  четвертою, п`ятою та шостою цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України».
04.06.2015 КМУ прийнято постанову «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» №389 (набрала чинності 01.07.2015), якою затверджено «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» (далі  Порядок).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, дія такого поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, зокрема, згідно із  Законом №565-XII  (звільнені із служби за віком, хворобою або вислугою років працівники міліції, особи начальницького складу податкової міліції, особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби; діти (до досягнення повноліття) працівників міліції, осіб начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби, загиблих або померлих у зв`язку з виконанням службових обов`язків, непрацездатні члени сімей, які перебували на їх утриманні).
З 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності  Законом №580-VIII  втратив чинність  Закон №565-XII  за статтею 22  якого позивач-апелянт, як колишній працівник міліції, мав право на 50- відсоткову знижку по сплаті за користування житлом та комунальними послугами, за паливо.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив те, що позивач мав право на пільги встановлені безпосередньо Законом №565-XII  до 07.11.2015.
Відповідно до абзацу 2 пункту 15 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Пункт 15 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VIII доповнено зазначеним абзацом 2  Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей», який прийнятий з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей.
Враховуючи наведене,  Закон №580-VIII  не містить норм, які б передбачали пільги по оплаті житлово-комунальних послуг, електроенергії та палива не тільки для колишніх міліціонерів, а й для тих, які виходять на пенсію після вступу цього  закону  в силу.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 03.10.1997 №4-зп у справі про набуття чинності  Конституцією України  зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.
Тому, враховуючи те, що останнім в часі є  Закон №580-VIII, то пріоритетними в цьому випадку є положення саме цього  Закону, які в частині втрати чинності  Законом №565-XII  не скасовувалися та не змінювалися, є діючим, не визнавалися неконституційним.
Таким чином, оскільки саме пільги на оплату житлово-комунальних послуг в  Законі №580-VIII  не передбачені, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відсутні встановленні законом підстави для поновлення позивачу-апелянту пільг, на які він мав право і якими користувався відповідно до  статті 22 Закону №565-XII.
Аналогічна правова позиція, що вирішення розглядуваного у цій справі спору, наведена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року, 5 травня 2019 року, 25 листопада 2019 року у справах №№484/655/16-а, 159/1783/16-а, 463/1046/16-а відповідно.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до  статті 316 КАС  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС, суд, -
               
                      ПОСТАНОВИВ:
                    
          Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -залишити без задоволення. 
                  Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.08.2020 - залишити без змін. 
                    Постанова суду набирає законної сили з 22 жовтня  2020 року та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова